EN NETFLIX-SERIE
Hvornår kom mennesket til Syd- og Nordamerika?
Hvis du gik i skole mellem 1960 og 2010,
så fik du højst sandsynligt denne fortælling:
Under den seneste istid var der grupper af jæger-samlere,
der krydsede en landforbindelse mellem Asien og Nordamerika.
Der hvor Beringstrædet er i dag.
Og da isen smeltede for cirka 13.000 år siden,
migrerede de sydpå mod det centrale Amerika.
Arkæologien var overbevist om, at Amerika
ikke var beboet af mennesker indtil for 13.000 år siden.
Det paradigme dominerende forskning i Amerikas forhistorie.
Men det var forkert.
Den gamle opfattelse er blevet omstyrtet,
da man har fundet ældre arkæologiske levn.
Der blev fundet forstenede fodaftryk i New Mexicos ørken.
De er fra 22.000 år siden. Det er seneste istids højdepunkt.
Selvom de anfægtes,
er der nye beviser på menneskelig aktivitet,
som går hele 130.000 år tilbage.
Det er på tide at genoverveje tidslinjen
af menneskets historie i Syd- og Nordamerika.
AMERIKAS GLEMTE CIVILISATION
Der er ikke meget tilbage af de urgamle monumenter i Nordamerika.
Over 90 procent af de dokumenterede strukturer i det 19. århundrede
er nu fuldstændigt væk.
Og ud af de resterende 10 procent
er størstedelen blevet vandaliseret.
Det er foruroligende at tænkte på, hvilke dyrebare urgamle hemmeligheder
der gik tabt under de koloniale jorderhvervelser.
Og under den systematiske tilintetgørelse af de indfødtes tro,
traditioner og monumenter, der kom efterfølgende.
De få tilbageværende steder
kan være afgørende for at påvise en civilisation, der gik tabt.
Steder som dette ved navn Poverty Point.
Det usædvanlige navn er
opkaldt efter den plantage, der lå her…
MISSISSIPPIFLODEN
…blot 24 kilometer vest
for Mississippifloden i det nordøstlige Louisiana.
Den var længe blot set som en naturskøn bakke,
der hævede sig over landbrugsområdet.
Men det er ikke bare en bakke.
Arkæologer bestrider ikke længere,
at det er en enorm menneskeskabt jordkonstruktion.
Nu er den ganske enkelt kaldet Høj A.
Da området viste sig
at flyde med kulturgenstande af ler og menneskefigurer…
…indså arkæologerne, at Høj A er en del af et større, urgammelt kompleks.
Det er umagen værd at bestige Høj A.
Man får en helt anden udsigt.
Jeg lagde straks mærke til, hvor plant landskabet er.
Fjerner man træerne, som jeg tror, urbefolkningen gjorde,
har man perfekt udsyn til horisonten. 360 grader rundt.
Strukturen er dog ikke bygget til forsvar. Men hvad er det så?
Det er svært at få det fulde overblik, selv oppefra.
Men vi har et bud på, hvordan området oprindeligt så ud.
Og det er helt anderledes end noget fra oldtiden.
Høj A var sandsynligvis omkring 30 meter høj oprindeligt.
Den samlede en plads på 17 hektar
med seks koncentriske højderygge.
De var op til to meter høje og udjævnet på toppen.
Det dannede en halvcirkel med en diameter på 1,2 kilometer
adskilt af en række gange
som en slags amfiteater.
Der er seks store menneskeskabte høje rundt om den.
Arkæologerne har navngivet dem fra "A" til "F".
Poverty Point er et af de største
og mest komplekse arkæologiske steder i Nordamerika.
Dets ældste sektioner er fra 3.700 år siden.
1.700 F.V.T.
Det er længe før, områdets skabere dyrkede jorden og holdt kvæg.
De oprindelige amerikanere i Poverty Point
brugte de næste 600 år
på at udvikle og forbedre området.
Hvorfor?
Der er ingen dokumenter eller traditioner,
som kan fortælle os, hvad formålet med Poverty Point var.
Så arkæologerne er overladt til gætværk.
Mark Brink Jr., som er chef her og historiker,
er den første til at indrømme, at konventionel arkæologi
ikke har kunnet bekræfte meget om dette mystiske område.
Fortæl mig alt, hvad du ved om området.
OMRÅDECHEF
Høj A er enorm.
Det var den største kunstige høj på den vestlige halvkugle.
Det viser, at Poverty Point var midtpunktet for noget stort.
Det tyder på, at der var stor drivkraft bag.
Har du nogle bud, på hvad denne drivkraft kunne være?
Vi ved det ikke.
Det var et ceremonielt samlingssted, men vi ved ikke hvorfor. Endnu.
-Kan vi tilføje et "endnu"? -Ja.
Vi har dog et bud på,
hvorfor det blev bygget her og ikke et andet sted.
Det har at gøre med et ældre arkæologisk område cirka tre kilometer mod syd.
Syd for Poverty Point…
STORBRITANNIEN
…rammer vi Lower Jackson-højen.
De tre hovedforhøjninger ved Poverty Point
flugter præcis fra nord til syd med Lower Jackson-højen.
LOWER JACKSON-STI
Lower Jackson-højen er meget ældre end Poverty Point.
Den er dateret til 3.500 F.V.T. Altså er den 5.500 år gammel.
Skabere af Poverty Point var ikke kun bevidste om den,
men de brugte den som et anker for området.
Bygningsarbejderne forstod sig på geografi
og orientering af konstruktioner mod nord.
Men der foregår noget andet ved Poverty Point,
som arkæologerne ikke vil anerkende.
Det er indkodet i dets unikke geometri.
Den omkringliggende flade horisont gør det muligt at observere
både solopgang, solnedgang, Månen og stjernerne.
Det er det perfekte sted for astronomer.
De fleste af os tænker ikke over det.
Vi bor i lysforurenede byer.
Vi kan knapt se himlen.
Men var man et urmenneske, der nærstuderede himlen,
ville man lægge mærke til dette fænomen.
Solen har et stoppested på horisonten.
Vi kalder dem solhverv.
Solen gør ophold under sommersolhverv.
Den bliver stort set samme sted i to-tre dage.
Derpå bevæger den sig tilbage som et svingende pendul i horisonten.
Det samme ved vintersolhverv.
Arkæo-astronomen William Romain opdagede, at tiden omkring solhverv,
henholdsvis årets længste og korteste dag,
var markeret ved Poverty Point,
via et nøjagtigt grupperingssystem.
Hvis du står på den østlige kant inde i det ovale mellemrum
i pladsens midte,
så vil sommersolhvervets solnedgang ske bag Høj B.
Den ældste høj.
Og fra samme udsigtspunkt
vil vintersolhvervets solnedgang ske bag Høj E.
Rykker man til den vestlige kant i den samme oval,
indser man, at sommersolhvervets sol stiger op over Høj C.
Og vintersolhvervets sol stiger op over Høj D.
Hvis man kigger mod vest gennem pladsens midte
ved enten forårs- eller efterårsjævndøgn,
synes solen at bevæge sig langs den nordlige kant på Høj A,
før den forsvinder ned bag horisonten.
Der måske flere konstruktioner ved Poverty Point,
der følger forandringer på himlen.
I et af områdets hjørner
fandt arkæologer en stor cirkel lavet af huller.
I dag er hullerne markeret med hvide stolper.
Vi ved ikke, hvor høje de originale stolper har været.
Det overordnede koncept og design
minder om Woodhenge, som blev udgravet nær Stonehenge i England.
WOODHENGE STORBRITANNIEN
Det unikke ved Poverty Point er de mange tømmercirkelmonumenter.
Hvor mange cirkler er der?
Der er vist mindst 40.
Og størrelsen?
Nogle af dem er ret små. Omkring 18 meter i diameter.
Nogle er større. Omkring 60 meter eller mere i diameter.
Dateringerne varierer voldsomt.
De er skabt over flere hundrede år.
De strækker sig over generationer af urbefolkningen.
De finjusterede både placeringen og størrelsen gennem tiden.
Det minder mig om Malta, hvor megalitbyggerne,
ændrede templernes orienteringer gentagne gang…
…så de vendte mod stjernen Sirius, og det kulminerede med Ġgantija.
Og om Göbekli Tepe i Tyrkiet,
hvor urbefolkningen byggede templer
over en periode på omkring tusind år,
som i min optik skulle spore stjernernes bevægelse.
De er alle sammen enorme projekter.
De blev ombygget igen og igen.
De fik skiftet orientering gennem generationer.
Kunne Poverty Points adskillige tømmercirkler
være blevet designet til at spore noget på himlen?
Sofistikeret viden. Vaskeægte videnskab.
Det er bevist i områdets geometri og astronomi.
Men konventionelle arkæologer er modvillige.
De anerkender ikke astronomien bag Poverty Points tømmercirkelmonumenter.
-Det giver ikke så meget mening. -Okay.
Hvorfor ville de mennesker, der boede her,
ikke være interesseret i himlen?
-Måske var de. -Okay.
Det var de sikkert.
Hvad tror du, at cirklerne blev brugt til?
Vi ved det ikke endnu.
Om de havde med astronomi at gøre.
Okay.
De forhistoriske kulturer havde meget fokus på himlen.
Den opfattelse er ikke betvivlet,
men arkæologien synes, at det er irrelevant.
Det er nok for det første,
fordi arkæologer ikke har forstand på astronomi.
Det er ikke en del af undervisningen.
Desuden ses det som en indtrængen
på deres område af udefrakommende.
Jeg påstår ikke, at Poverty Point blev skabt
af den avancerede civilisation, jeg leder efter.
Men jeg er interesseret i oprindelsen
af den sofistikerede astronomi og geometri,
der blev anvendt her.
Der er beviser på at avanceret bygningsviden,
jordmålingsviden og viden om astronomi, er gået i arv.
Men hvem er det nedarvet fra? Og hvor lang tid er det siden?
Jeg påstår ikke, at urbefolkningen
ikke var i stand til at opdage og integrere
disse astronomiske observationer på egen hånd.
Tværtimod.
Vi har passeret punktet,
hvor vi kan se de indfødtes kulturer
som primitive jæger-samlere.
De var langt mere komplekse. Og langt mere sofistikerede.
Deres opfattelse af jordens placering i kosmos,
som er kommet til udtryk i Poverty Points vinkler,
er i bund og grund den samme opfattelse,
som vi har set ved andre arkæologiske områder.
KÆMPEPYRAMIDEN CHOLULA
De har alle fokus
på den hellige forbindelse mellem jord og himmel.
STONEHENGE STORBRITANNIEN
KARNAK EGYPTEN
Poverty Point er blot ét ud af 800 byggeområder med høje,
som stadig eksisterer i Louisiana.
CAHOKIA-OMRÅDET
Ser vi på det samlede antal i Nordamerika,
er der ud af den estimerede sum på 1 million høje…
ETOWAH INDIAN-HØJENE
…omkring 100.000 tilbage.
EFFIGY-HØJENE IOWA
Det mest spektakulære eksempel på en høj,
der viser forbindelsen mellem jord og himmel,
ligger i Ohio cirka tusind kilometer nordøst for Poverty Point.
Det er et område, der muligvis er nøglen til at forstå, hvad der skete
med den civilisation, jeg leder efter.
På toppen af en tæt bevokset højderyg
er der et betagende eksempel på en afbildningshøj.
En gigantisk jordvold, der er formet som en levende skabning.
I dette tilfælde er det en 400 meter lang slange.
Den hedder Slangehøjen.
SLANGEHØJEN
Først den sammenrullede hale.
Så syv bugtninger til hovedet,
hvor de gabende kæber ser ud til at opsluge en oval jordvold.
Selv fra luften er det svært at se alle detaljerne.
Men hvis man inkluderer de nye opdagelser om den oprindelige konstruktion
og fjerner træerne,
kan vi afdække afbildningshøjens udseende i sin storhedstid.
Slangehøjen strækker sig over 400 meter.
Fra kæberne i nordvest.
Til halen i det sydvestlige hjørne af bakketoppen.
Oprindeligt var der en cirkel af sten ved hovedet.
Funktionen er ukendt.
Lige bag hovedet er der to dekorative forlængelser.
Funktionen er ligeledes ukendt.
Slangehøjen er en bemærkelsesværdig og yndefuld konstruktion.
En, der forbløffer besøgende.
Det er tydeligvis et urgammelt og mystisk sted.
Men hvem har bygget afbildningen? Og hvorfor?
HISTORISK MINDESMÆRKE SLANGEHØJEN
Ifølge skiltet blev Slangehøjen bygget omkring år 1.000
af et indfødt folk kendt som "Fort Ancient Culture".
Men skiltet er ligesom ved størstedelen af andre mindesmærker forkert.
Sandheden er, at ingen kender Slangehøjens alder.
Dateringen, der blev sat til år 1.000,
var kun baseret på to jordprøver,
der blev taget steder, der muligvis er rekonstruerede.
En anden arkæologisk undersøgelse fandt prøver fra Slangehøjen,
der var dateret til 321 F.V.T.
Der er beviser på, at Slangehøjen
blev udsat for istandsættelse.
Jeg mener, at disse istandsættelser går langt tilbage i tiden.
Men der er opstået en forhindring i min efterforskning.
Slangehøjens bestyrelse har besluttet at bandlyse mig.
Vi har gjort os gentagende bestræbelser på at få lov til at filme her,
men de har nægtet os adgang.
SLANGEHØJEN
Jeg betragter deres begrundelse som ideologisk og ret personlig.
Lad mig læse højt fra deres e-mail:
"Vores opgave er at sikre
Slangehøjens integritet og bevarelse.
Både fysisk
og i den historiske fortolkning.
Da seriens programvært, Graham Hancock,
foreslår en teori og historie, der ikke stemmer overens
med det, vi ved, er sandt om Slangehøjen,
er jeres anmodning afvist."
Et bedre ord for denne såkaldte mission om at beskytte området
er selvfølgelig censur.
Og hvad er mere effektivt,
end at arkæologerne censurerer, begrænser og knuser modsatrettede synspunkter
ved at forbyde adgang til de arkæologiske områder?
ER GRAHAM HANCOCK TOSSET?
Det er ikke første gang, det er sket.
Det er desværre en systematisk og konsekvent opførsel
blandt arkæologer.
De bruger altså censur.
De bruger censur ved at latterliggøre og håne alternative ideer.
Så hvad er det lige præcis ved min teori,
der er så forkasteligt?
Det er ganske enkelt, fordi jeg vover at påstå,
at idéen bag Slangehøjens design
er opfundet tidligere end 300 F.V.T.
Mere end 10.000 år tidligere. I slutningen af den seneste istid.
Beviset findes i en af dens smukkeste egenskaber.
En, som de konventionelle arkæologer ikke vil anerkende.
For det handler om himlen igen.
Hvis man flyver over Slangehøjen under sommersolhverv den 21. juni,
lægger man straks mærke til, at slangens kæber
næsten flugter perfekt med, hvor solen går ned.
Følgende sker ved solnedgang under sommersolhverv.
STORBRITANNIEN
Slangens hoved ser ud til at opsøge solen.
Når solen begynder at gå ned, ser man det tydeligere.
Dette smukke syn af jord og himmel, der går op i en højere enhed.
Her bliver stedets skønhed helt overvældende.
Nu til dags er det åbenlyst for enhver,
at det er dét, som slangens hoved peger mod.
Men den opfattelse blev længe ignoreret og afvist af arkæologien.
Områdets ansvarlige organisation
har tilladt en enorm mængde træer at gro omkring slangens hoved.
Jeg tror, det var for at give turisterne skygge.
Men det begrænser effekten af
at se slangens hoved pege direkte mod solnedgangen.
Jeff Wilson, som ejer ejendommene ved siden af den urgamle afbildningshøj,
er formand for den uafhængige organisation kaldet "Slangehøjens venner".
De promoverer og bevarer amerikanske arkæologiske områder.
Slangehøjen betyder tydeligvis meget for dig.
Ja, jeg har en personlig tilknytning.
Det er blandt de mest spirituelle steder, jeg har besøgt.
HISTORIKER
Det er et helligt sted.
Når man har været her,
føler man sig forandret af oplevelsen.
Det er det vildeste arkæo-astronomiske område i Nordamerika.
-Uden tvivl. -Ja.
Grunden er, at man for nyligt har bekræftet, at de, der byggede højen,
på kløgtig vis inkorporerede en række grupperinger af jord og himmel
i Slangehøjens udformning.
Midtpunktet af bugtning nummer to bag hovedet
peger mod øst mod sommersolhvervets solopgang.
Midtpunktet af den næste bugtning
peger mod solopgangen ved forårs- og efterårsjævndøgn.
Her har nat og dag samme længde.
Den sidste bugtnings midtpunkt
peger mod solopgangen ved vintersolhverv.
Det er årets korteste dag.
Nu til den komplekse, sammenrullede hale.
Hvis man tegner en lige linje ud fra dens centrum
igennem kæbernes hængsler,
så opdager man, at den peger direkte mod nord.
Det, at skulle opføre konstruktionen og udregne
alle disse astronomiske overensstemmelser, som er inkorporeret i designet…
-…er simpelthen en genistreg… -Det er genialt, ja.
…af urbefolkningen i Amerika.
Ja. Den genistreg overses nemt.
Tager arkæologerne astronomien i området seriøst?
Er der nok arkæologer, der tager det seriøst?
Nej, det mener jeg ikke.
Der er meget få, som har fokus på det eller vil overveje det.
Det er, som om de konventionelle arkæologer vil have os til at tro,
at alle disse astronomiske overensstemmelser skete tilfældigt.
Jeg synes, det er en rimelig konklusion, at urbefolkningen i Amerika
havde avanceret viden om landmåling, geometri og astronomi.
De benyttede den viden i konstruktionen af enorme monumenter.
De fleste af disse er på tragisk vis blevet destrueret.
Disse udregninger af solens placering, som ses i så stor skala,
repræsenterer en utrolig præstation fra jæger-samlere,
der levede i det 3. århundrede F.V.T.
Men der er beviser på, at Slangehøjens højderyg
var anset som et helligt sted tusindvis af år inden.
Hver eneste kultur, der har eksisteret her,
helt tilbage til den seneste istid, har efterladt kulturelle levn.
Den kontinuerlige tilstedeværelse af mennesker
får mig til at tænke, at stedet har været helligt i lang tid.
Ja.
Det synes jeg bør tages i betragtning
i den arkæologiske beretning.
Det burde være en del af fortællingen.
Ja.
Arkæologer har før taget fejl. De kunne tage fejl igen.
Det er åbenlyst, at Slangehøjens oprindelse er kompliceret.
Hvad hvis Slangehøjen ikke blev anlagt i år 321 F.V.T.,
men det blot var en af mange ombygninger?
Lad os ikke glemme, at vi har med en slange at gøre.
Slanger er berømte for at kunne skifte ham.
Det er en mulighed på grund af Slangehøjens unikke orientering.
Ser du, den er ikke helt perfekt.
Ser man sommersolhvervets sol fra Slangehøjen i dag,
så går solen faktisk ned cirka 2 grader fra kæbernes centrum.
Det ser rigtigt ud med det blotte øje.
Det er svært at tro, at de mennesker, som har skabt
denne sofistikerede afbildningshøj, der følger alle de kalendertider,
ville gøre alt det for så at lave småfejl.
Jeg tror, de ramte rigtigt.
Det er på grund af jordens placering, som ændrer sig gennem årtusinder.
Det er et fænomen, der er kendt af astronomerne.
De kalder det "Skævheden af ekliptika".
I simple termer:
Jordens akse hælder.
Men den hældning er ikke fast eller konstant.
Den ændrer sig over en cyklus på 41.000 år.
Den ændrer sig cirka 2,5 grader i løbet af cyklussen.
Den vipper frem og tilbage.
Det påvirker solopgangens position ved sommersolhverv.
I stedet for at spørge hvorfor kæberne
ikke flugter præcis med sommersolhvervets solnedgang,
kunne vi så stille et andet spørgsmål?
Hvis man tager hensyn til skævheden af ekliptika,
hvornår var de gabende kæber så perfekt på linje med solnedgangen?
Det var ikke for 1.000 år siden…
ÅR 1.000
…eller for 2.300 år siden,
som er tidspunktet, arkæologerne siger, højen blev bygget.
Slangens mund var direkte på linje med solen
for omkring 12.800 år siden…
10.800 F.V.T.
…mod slutningen af seneste istid.
Dengang var højderyggen med slangen
et særdeles betydningsfuldt sted.
Under istidens højdepunkt for cirka 20.000 år siden…
STILLEHAVET NORDAMERIKA
…var store dele af Nordamerika dækket af en 1,6 km tyk iskappe.
I dag er Slangehøjens dal i Ohio et vildnis af skov.
Men lad os ikke se på nutiden.
Lad os se på det under den seneste istid.
Selvsamme dal, hvor slangen blev lavet,
markerer faktisk det sydligste punkt, som iskappen strakte sig til.
De gigantiske isbjerge, der hævede sig over højderyggen,
ville have set ud som noget fra en fantasyroman.
For de mennesker, der levede i denne periode,
må det havde virket, som om der var magiske kræfter på spil.
Enhver fejring af isens ophør ville have været kortlivet.
For omkring 12.800 år siden,
da slangen flugtede perfekt med sommersolhvervet,
skete der noget voldsomt alle steder på jorden.
Det var som dommedag.
Det hedder Yngre Dryas.
Det var en periode med klimaforandringer og stigende havniveauer.
Menneskeheden overlevede med nød og næppe.
Ved hjælp af dens orientering efter sommersolhvervets solnedgang
fungerer Slangehøjen som en vejviser og et datostempel.
Den henleder opmærksomheden mod himlen, som den var for 12.800 år siden.
En tid, hvor vi ved, at der var en global naturkatastrofe,
der tilintetgjorde en avanceret civilisation.
Jeg bliver igen mindet om Göbekli Tepe,
hvor figurer blev indgraveret i spektakulære søjler.
De synes at skildre stjernernes position ved sommersolhverv
under Yngre Dryas.
Efter min mening, er det ikke et uheld, at slangens solvendte orientering
har noget med naturkatastrofen at gøre.
Men hvorfor lige en slange?
Stor relevans har
de indfødtes myter og traditioner.
Heri er gigantiske slanger direkte forbundet med naturkatastrofer.
Irokeserne har et urgammelt sagn.
I deres storhedstid bredte deres domæne sig dybt ind i Ohio.
Sagnets skurk var en gigantisk slange med gevir.
For længe siden blev en landsby plaget af en stor slange,
som var i en nærliggende sø.
Den mægtige ånd fra himlen sendte en helt, der kunne besejre den.
Slangen blev ramt af lyn i en ondsindet kamp.
Lyden sendte rystelser gennem jorden, og lysglimtene var så strålende,
at folket dækkede øjne og ører og skjulte sig i rædsel.
Stjernebillederne løsnede sig fra nattehimlen.
De styrtede mod jorden med et voldsomt brag og en voldsom varme.
En af stjernerne faldt i søen, hvor den ramte og sårede slangen.
Da den store slange slog halen omkring sig i stor smerte,
sendtes der 30 meter høje bølger
igennem dalene, som skabte en række kolossale oversvømmelser.
Størstedelen af stammen døde, men slangen var drevet bort.
KARAHAN TEPE TYRKIET
Vi har før set slangeafbildninger i forhistoriske monumenter verden over.
I templer i Mexico
tilegnet den fjerbeklædte slange, kaldet Quetzalcoatl…
…og hugget ind i templet Ġgantija på Malta.
Og de regner ned fra himlen på søjlerne i Göbekli Tepe.
GÖBEKLI TEPE TYRKIET
Det er et stærkt symbol,
som er de steder, der vil have os til at se mod himlen.
KÆMPEPYRAMIDEN CHOLULA
Hvorfor?
Jeg tror, at irokesernes sagn er tæt på sandheden.
Det var muligvis en stjerne,
eller noget der lignede en stjerne, som faldt til jorden.
Måske var der oversvømmelser efterfølgende.
En eftervirkning af naturkatastroferne under Yngre Dryas.
Hvis den oprindelige version af Slangehøjen
blev designet omkring slutningen af den seneste istid,
så var det måske hensigten, at den skulle fungere som en meddelelse.
Det var måske en advarsel mod de apokalyptiske hændelser,
der fandt sted for cirka 12.800 år siden.
Et varsel om at kigge mod himlen for at holde øje med faldne stjerner.
En fjerdedel rundt om jorden
er der beviser på, at andre forhistoriske mennesker også frygtede
netop sådan en trussel fra himlen.
De tog skridt for at beskytte sig selv.
I midten af Kappadokien i det moderne Tyrkiet.
Det er min næste destination.