EN NETFLIX-SERIE
När nådde människan amerikanska kontinenten?
Om ni gick i skolan mellan ungefär 1960 och 2010,
har ni nog fått lära er den här historien.
Att under sista istiden gick grupper av jägare-samlare
över en landbrygga mellan Asien och Nordamerika
där Berings sund finns nu.
Och att nån gång för cirka 13 000 år sen, medan isen smälte,
migrerade de söderut in i Amerikas centrala delar.
Man trodde att Nord- och Sydamerika
inte beboddes av människor förrän för 13 000 år sen.
Det var ett dominerande paradigm i studiet av forna Amerika.
Men det stämde inte.
Den gamla uppfattningen har helt omkullkastats
genom fynd av mycket äldre arkeologiska kvarlevor.
Fossilerade mänskliga fotavtryck funna i New Mexicos öken
dateras till 22 000 år sen, mitt i den sista istiden.
Och fast de ännu är omstridda,
har bevis för ännu tidigare mänsklig närvaro
som går tillbaka 130 000 år, börjat komma fram.
Det är hög tid att ompröva hela tidslinjen
för människans historia i Amerika.
Mycket lite återstår av de gamla nordamerikanska monumenten.
Mer än 90 procent av strukturerna som dokumenterades på 1800-talet
är nu helt borta,
och av de mindre än tio procent som återstår,
har huvuddelen vandaliserats och förstörts.
Det är oroväckande att tänka på vilka dyrbara forna hemligheter
som förlorades i markspekulationer
och i det systematiska krossandet av de inföddas trosvärld,
traditioner och monument som följde.
De få platser som återstår
kan vara avgörande för att bevisa möjligheten av en förlorad civilisation.
Platser som den här, känd som Poverty Point.
Platsen fick sitt ovanliga namn
efter en plantage som fanns på platsen…
BAYOU MACONFLODEN
MISSISSIPPIFLODEN
…bara 25 km väster
om Mississippifloden i nordöstra Louisiana.
Länge troddes detta bara vara en naturskön kulle
som reste sig ur jordbruksmarken.
Men det är inte bara en kulle.
Arkeologerna tvivlar inte längre på
att det är en enorm jordhög gjord av människohänder,
idag helt enkelt känd som Jordhög A.
När det omgivande området
befanns vara fullt av lerartefakter och människofigurer…
…insåg arkeologerna att Jordhög A ingick i ett mycket större forntida komplex.
Att klättra upp på Jordhög A är värt besväret.
Man får ett annat perspektiv härifrån än på marknivå.
Det jag genast märker är hur platt landskapet är.
Ta bort träden, vilket jag tror att de forna gjorde,
så har man en perfekt platt horisont åt alla håll.
Men det är inget försvarsbygge. Så vad är det?
Även här uppifrån är det svårt att få hela bilden.
Men vi har en god uppfattning om hur det såg ut från början.
Och det liknar inget annat från den forna världen.
Jordhög A var troligen hela 30 meter hög,
med ett 17 hektar stort torg framför sig.
Med sex koncentriska vallar,
var och en kanske 180 cm hög och plan på ovansidan,
som skapar en 1 200 meter lång halvcirkel
som genomskars av en rad gångar,
som ett slags amfiteater.
Kringspridda i närheten finns sex stora, människoskapade jordhögar
som av arkeologerna bara namnges som "A" till och med "F".
Poverty Point är en av de största
och mest komplexa fyndplatserna i Nordamerika.
Dess äldsta delar går tillbaka 3 700 år…
1 700 f.Kr.
…långt innan dess byggare brukade jorden och hade boskap.
De forna amerikanerna vid Poverty Point
tillbringade de följande 600 åren
med att ständigt utveckla och förbättra komplexet.
Varför?
Inga dokument eller traditioner finns
som berättar om Poverty Points syfte.
Så arkeologerna vet inte.
Historikern och chefen för fyndplatsen, Mark Brink Jr,
medger gärna att den gängse arkeologin
inte vet särskilt mycket om denna mystiska plats.
Berätta allt du vet om platsen.
UTGRÄVNINGSCHEF
Jordhög A är enorm,
den största människoskapade kullen på västra halvklotet vid den tiden,
vilket visar att Poverty Point var centrum för nåt stort.
Det tyder på ett starkt motiv bakom det.
Har du nån aning om vad det motivet kan vara?
Vi vet faktiskt inte.
Det var ett ceremoniellt centrum för nånting, men vi vet inte än.
-Kan vi lägga till "än"? -Ja.
Men vi har en aning om
varför det byggdes här och inte nån annanstans,
vilket har att göra med en ännu äldre fyndplats tre km söderut.
Söderut från Poverty Point…
BATH, STORBRITANNIEN 6 APRIL 2019
…ligger Lower Jackson Mound.
De tre största högarna vid Poverty Point
ligger exakt rakt norrut från Lower Jackson Mound.
VÄGBANK - HÖG B - HÖG A - HÖG E
LEDEN TILL FORNA JORDHÖGAR
Lower Jackson Mound är mycket äldre än Poverty Point.
Den är från 3 500 f.Kr., 5 500 år gammal.
Men byggarna av Poverty Point var inte bara medvetna om den,
de använde den som ankarpunkt för sitt bygge.
Dessa forna byggare förstod tydligen geografi
och hur man bygger rakt norrut från något.
Men det finns nåt mer med Poverty Point
som arkeologerna inte vill kännas vid,
kodat i dess unika geometri.
För den platta horisonten åt alla håll låter en observera
hur solen, månen och stjärnorna stiger upp och går ner.
Det är en plats för astronomer.
De flesta av oss är omedvetna om detta.
Städerna är ljusförorenade.
Vi kan knappt se natthimlen alls,
men när forna tiders människor studerade himlen,
kunde man se detta fenomen.
Solen har sina nedgångsplatser vid horisonten.
Vi kallar dem solstånd.
Solen står stilla vid sommarsolståndet,
går ner på samma ställe i två, tre dygn,
och börjar sen röra sig tillbaka som en pendel längs horisonten.
Likadant vid vintersolståndet.
Arkeoastronomen William Romain upptäckte att dessa viktiga datum,
solstånden, årets längsta respektive kortaste dag,
faktiskt var utmärkta vid Poverty Point
genom ett skickligt utformat system av grupperingar.
Om man står på östra kanten av den ovala platsen
på mitten av torget,
är sommarsolståndet direkt i linje med Jordhög B,
den äldsta jordhögen.
Och från samma utsiktspunkt
faller vintersolståndet direkt bakom Jordhög E.
Om man går till västra kanten av samma inre oval,
går solen upp rakt över Jordhög C vid sommarstolståndet,
medan den går upp rakt över Jordhög D vid vintersolståndet.
Och om man ser rakt åt väster tvärsöver torgets centrum,
vid antingen vår- eller höstdagjämning,
verkar solen rulla ner längs norra kanten av Jordhög A
innan den sjunker bakom horisonten.
Poverty Point kan ha fler spännande strukturer
med syfte att spåra förändringar på natthimlen.
I ett hörn av platsen
fann arkeologer en stor cirkel med hål,
som nu markeras med återskapade vita stolpar.
Vi vet inte hur höga de ursprungliga stolparna var,
men den övergripande utformningen
påminner om förhistoriska Woodhenge, som grävts ut nära Stonehenge i England.
WOODHENGE STORBRITANNIEN
Det unika med Poverty Point är den stora mängden av woodhenges.
De här cirklarna, hur många är de?
Det är minst 40 stycken.
Storlek tvärsöver…
Några är rätt små, kanske 18 meter i diameter,
några är större, 60 meter eller mer i diameter,
men dateringarna varierar mycket.
De skapades under loppet av hundratals år,
av många generationer uramerikaner,
som filade på deras position och storlek med tiden.
Det påminner om Malta, där megalitbyggarna
ändrade templens orientering
för att vara vända mot stjärnan Sirius, och kulmen var Ġgantija.
Och Göbekli Tepe i Turkiet,
där de forna byggde en rad tempel
under en period på cirka 1 000 år,
även där för att spåra stjärnorna, tror jag.
Alla dessa projekt är stora,
med strukturer som byggs
och flyttas i sin orientering genom århundradena.
Kan de många stolpcirklarna vid Poverty Point
också ha haft som syfte att spåra nåt på natthimlen?
Sofistikerade kunskaper och sann vetenskap
ser vi bevis på genom platsens geometri och astronomi.
Ändå är konventionella arkeologer ovilliga
att erkänna att Poverty Points träcirklar har astronomiskt syfte.
Jag tror inte på det här.
Varför skulle inte de som bodde här och skapade platsen
ha varit intresserade av himlen?
-Det kan de ha varit. -Okej.
Det var de säkert.
Okej. Så vad var cirklarnas syfte?
Vi vet inte. Vi vet inte
om de användes för astronomiska syften.
Okej.
Forna kulturer var mycket fixerade vid himlen.
Det påståendet ifrågasätts inte,
men arkeologerna ser det som irrelevant.
Jag tror att skälet delvis är
att arkeologer oftast inte förstår astronomi alls.
Det är inte det de har lärt sig,
och de ser det som ett intrång
på sina domäner av utomstående.
Jag påstår inte att Poverty Point skapades
av den förlorade avancerade civilisation jag söker.
Men jag är nyfiken på ursprunget
till den sofistikerade astronomi och geometri
vi ser prov på här.
Vi ser prov på att avancerade arkitektoniska
kunskaper om jordmätning och astronomi nedärvdes från forna tider,
men från vilka, och hur mycket tidigare?
Jag menar inte att de forna amerikanerna här
inte kunde upptäcka och använda
sina astronomiska observationer på egen hand vid bygget här.
Tvärtom.
Vi har passerat punkten
där vi ser de forna amerikanska kulturerna
som bara jägare och samlare.
De var mycket mer komplicerade och sofistikerade än så.
Och deras vision om jordens plats i kosmos,
som vi ser i grupperingarna vid Poverty Point
är i princip samma vision
som vi ser på andra forntida platser i världen…
STORA PYRAMIDEN VID CHOLULA MEXIKO
…som har samma fokus
på den heliga kopplingen mellan jord och himmel.
STONEHENGE STORBRITANNIEN
KARNAK EGYPTEN
Poverty Point är bara en av 800 människoskapade jordhögar
som finns kvar i delstaten Louisiana.
FYNDPLATSEN CAHOKIA ILLINOIS
I Nordamerika som helhet,
där av uppskattningsvis en miljon jordhögar…
ETOWAHS INDIANHÖGAR GEORGIA
…cirka 100 000 finns kvar.
EFFIGY-HÖGARNA IOWA
Bland dessa finns det mest spektakulära exemplet på jordhögar
som uttrycker en koppling mellan jorden och himlen
cirka 100 mil norr om Poverty Point i Ohio,
en plats som kan vara nyckeln till vad som hände
den förlorade civilisationen som jag söker efter.
Högt uppe på en skogklädd ås,
ligger ett strålande exempel på en avbildande jordhög.
Ett enormt jordverk i formen av en levande varelse.
I det här fallet en 400 meter lång orm.
Den kallas Serpent Mound.
Den hoprullade svansen
fortsätter i sju vindlingar fram till huvudet,
där gapande käftar verkar vara i färd med att svälja en oval jordvall.
Även från luften är det svårt att urskilja alla detaljer.
Men genom att beakta nya upptäckter rörande dess ursprungliga konstruktion
och genom att ta bort träden,
ser vi hur jordvallen såg ut under sin storhetstid.
Serpent Mound sträcker sig mer än 400 meter
från käftarna i nordväst
till svansen i sydvästra hörnet av kullen.
Ursprungligen fanns en cirkel med stående stenar vid huvudet,
med okänt syfte.
Strax bakom huvudet finns två dekorativa utstickande delar,
också med okänt syfte.
Serpent Mound är en märklig, graciös struktur,
som inger besökare en känsla av förundran.
Det är uppenbarligen en mystisk, forntida plats.
Men vem byggde den, och varför?
På skylten står det att den byggdes omkring år 1000 e.Kr.
av ett infött folk som omnämns som Fort Ancient Culture.
Men skylten, liksom många andra historiska skyltar, har fel.
Faktum är att ingen egentligen vet hur gammal Serpent Mound är.
Datumet 1000 e.Kr.
baseras bara på två organiska jordprover
som tagits från delar av högen som kan ha rekonstruerats senare,
för en annan arkeologisk undersökning fann prover vid ormens bas
som härrör från 321 f.Kr.
Att Serpent Mound har rekonstruerats
är mycket tydligt.
Jag tror att dessa restaureringar ligger långt tillbaka i tiden.
Men det är svårt att undersöka min teori.
Förvaltarna av Serpent Mound har beslutat att bannlysa mig.
Vi har ansökt många gånger om att få filma här,
men fått avslag,
enligt mig av ideologiska och även personliga skäl.
Jag läser ur deras mejl.
"Vår roll är att slå vakt om
Serpent Mounds integritet och bevarande,
både fysiskt
och i dess historiska tolkning."
"Eftersom seriens presentatör, Graham Hancock,
framför en teori som inte är i överensstämmelse
med vad vi vet om Serpent Mound,
avslås er ansökan."
Det rätta ordet för det så kallade uppdraget att skydda fyndplatsen
är naturligtvis censur.
Och vad kan vara effektivare
för arkeologer som vill censurera och stoppa avvikande åsikter
än att neka tillträde till arkeologiska fyndplatser?
ÄR GRAHAM HANCOCK KNÄPP?
Det är inte första gången det händer.
Det är tyvärr systematiskt och genomgående
bland arkeologer.
De utövar censur.
De utöver censur genom att förlöjliga och förolämpa alternativa idéer.
Exakt vad är det med min teori
som anses så stötande?
Helt enkelt att jag vågar föra fram
att skapandet av Serpent Mound
går tillbaka till en tid mycket tidigare än 300 f.Kr.,
mer än 10 000 år tidigare, i slutet av den sista istiden.
För mig ligger beviset i ett av dess mest fantastiska attribut,
ett som gängse arkeologer inte vill kännas vid.
För återigen rör det himlen.
Om man flyger över Serpent Mound vid sommarsolståndet den 21 juni,
ser man genast att ormens käkar
är riktade nästan rakt mot den punkt där solen går ner.
Så detta är vad som händer vid sommarsolståndet.
BATH, STORBRITANNIEN 6 APRIL 2019
Ni ser ormens huvud, som verkar vara riktat mot solen,
men när solen börjar gå ner, syns den tydligare,
denna härliga koppling mellan jord och himmel,
sen överväldigas man av platsens majestät.
Det är uppenbart för alla idag
att detta är vad den stora ormens huvud pekar på.
Men den tanken ignorerades och förkastades länge av arkeologerna.
Stiftelsen med ansvar för platsen
har låtit en väldig massa träd växa upp kring ormens huvud.
De tror nog att de ger skydd åt turisterna.
Men de begränsar möjligheten
att se hur ormens huvud pekar rakt mot solnedgången.
Jeff Wilson, som äger mycket av marken nära den gamla fyndplatsen,
är ordförande för en oberoende grupp som kallas Friends of Serpent Mound
och är ägnad åt att bevara och främja denna och andra gamla fyndplatser.
Serpent Mound är uppenbarligen väldigt viktig för dig.
Ja, det är mycket personligt för mig.
Det är en av de mest andliga platser jag har besökt.
SERPENT MOUND-HISTORIKER
Det är en helig plats.
När man har varit här
känner man sig förvandlad av upplevelsen när man går härifrån.
Den mest fantastiska arkeoastronomiska platsen i Nordamerika,
-utan tvekan. -Ja.
Den är det på grund av bekräftelsen nyligen att byggarna
klipskt inlemmade en hel rad grupperingar mellan jord och himmel
i Serpent Mounds design.
Mitten av den andra böjen bakom huvudet
pekar österut, där solen går upp vid sommarsolståndet,
och mitten av följande böj
pekar mot soluppgången vid vår- och höstdagjämning,
när dag och natt är lika långa.
Och mitten av den sista böjen
pekar mot platsen där solen går upp vid vintersolståndet,
årets kortaste dag.
Och beträffande den hopringlade svansen,
om man drar en rak linje från dess exakta mitt
genom ormens uppspärrade gap,
finner man att den är orienterad mot det astronomiska norr.
Att konstruera och räkna ut
var alla dessa astronomiska grupperingar som är inlagda i designen,
-är helt genialiskt… -Ja, verkligen.
…av ursprungsbefolkningen.
Ja. Och denna genialitet förbises ofta.
Tar arkeologerna platsens astronomi på allvar?
Gör tillräckligt många arkeologer det?
Jag anser inte det.
Mycket få bryr sig ens om det eller överväger det.
Det är som om gängse arkeologer vill att vi ska tro
att dessa astronomiska grupperingar är en slump.
Man kan nog säga att det fanns människor i förhistoriska Amerika
med avancerad kunskap om lantmäteri, geometri och astronomi,
och de gjorde bruk av dem i skapandet av enorma monument,
varav de flesta tyvärr är förstörda.
Dessa precisa solgrupperingar manifesterade i gigantisk skala
utgör en extraordinär bedrift för jägare och samlare
på 200-talet f.Kr.
Men det finns saker som tyder på att åsen där Serpent Mound finns
ansågs helig tusentals år tidigare.
Varenda kultur som har existerat här,
ända tillbaka till den sista istiden, lämnade kulturlämningar vid Serpent Mound.
Vad den ständiga mänskliga närvaron här
säger mig är att platsen har varit helig mycket länge.
Just det.
Detta borde tas med i beräkningen
i det arkeologiska narrativet.
Det borde ingå i Serpent Mounds historia.
Ja.
Arkeologerna har haft fel förr och kan ha det igen.
Det är uppenbart att Serpent Mounds ursprung är komplicerat.
Kanske 321 f.Kr. inte markerar året för Serpent Mounds byggande,
utan en av dess många rekonstruktioner?
Glöm inte att vi har att göra med en orm,
och att ormar är kända för sin förmåga att ömsa skinn.
Det är en möjlighet som antyds av Serpent Mounds unika gruppering.
Den är inte helt perfekt, förstår ni.
I vår tid vid sommarsolståndet, sett från Serpent Mound,
går solen ner två grader från gapets exakta centrum.
Det ser exakt ut för det nakna ögat.
Men det är svårt att tro att de som tänkte ut och skapade
denna sofistikerade plats, som spårar kalenderårets viktiga dagar,
skulle göra sig så mycket besvär och inte få till det precis rätt.
Men jag tror att de gjorde det.
Det har att göra med jordens förändrade axellutning.
Fenomenet är välkänt bland astronomer
som talar om det som ekliptikans skevhet.
Enkelt uttryckt
lutar jordaxeln, som vi vet,
men dess lutning är inte fixerad och konstant.
Den ändrar sig under en cykel på 41 000 år.
Den ändrar sig cirka 2,5 grader under den cykeln.
Den nickar fram och tillbaka,
vilket påverkar positionen för solens uppgång vid sommarsolståndet.
Istället för att fråga varför ormens gap
inte är perfekt inrättat efter sommarsolståndet,
kanske vi ska ställa en annan fråga.
När, med hänsyn tagen till ekliptikans skevhet,
var ormens gap perfekt inriktat mot den nedgående solen?
Det var inte tusen år sen, visar det sig.
1000 e.Kr.
Inte heller 2 300 år sen,
då arkeologerna hävdar att Serpent Mound först byggdes.
Ormens gap var perfekt inriktat mot solen
för cirka 12 800 år sen…
10 800 f.Kr.
…i slutet av sista istiden…
…när åsen där ormen byggdes
själv innehade en mycket viktig position.
Vid istidens kulmen, för cirka 20 000 år sen…
STILLA HAVET - ISTÄCKE NORDAMERIKA - ISTÄCKE
…täcktes stora delar av Nordamerika av ett kilometertjockt istäcke.
Idag är Serpent Mound-dalen i Ohio skogklädd vildmark,
men låt oss inte se hur den är nu,
utan hur den var under sista istiden.
Just den här dalen där den stora ormen byggdes
är den sydligaste punkten dit det nordamerikanska istäcket nådde.
De jättestora isklippor som reste sig vid den här åsen
måste ha sett ut som nåt ur en fantasyroman.
För människorna som levde då
måste det ha sett ut som verket av en välvillig magisk kraft.
Men varje firande av isens stopp måste ha varit kortlivat,
för nån gång för 12 800 år sen,
när ormen var perfekt inrättad mot sommarsolståndet,
hände nåt stort över hela jorden.
Nånting apokalyptiskt
som kallas Yngre dryas.
Det var en period av radikalt klimatskifte och stigande havsnivåer.
Mänskligheten överlevde, men knappt.
Jag finner det fängslande, genom dess inrättande efter sommarsolståndet,
att Serpent Mound tjänar som en vägvisare, en datumstämpel,
som riktar vår uppmärksamhet mot himlen som den var för 12 800 år sen,
en tid då vi vet att det förekom en global katastrof
stor nog att förstöra en avancerad civilisation.
Åter påminns jag om Göbekli Tepe,
där figurer av varelser som ristades in i de främsta pelarna
verkar visa stjärnornas position vid sommarsolståndet
under Yngre dryas-tiden.
Det är ingen slump, anser jag, att ormens gruppering efter solståndet
också talar om samma katastroffyllda epok.
Men varför en orm?
Av största betydelse, tror jag,
är de många myterna hos ursprungsbefolkningen
där jättelika ormar associeras med katastrofartade förändringar på jorden.
Det fanns en gammal legend hos irokeserna,
som vid höjden av sin makt bebodde stora delar av Ohio.
Skurken i legenden är en gigantisk behornad orm.
För länge sen plågades en by av en jättestor orm
som bodde i en närbelägen sjö.
Så den stora anden i skyn sände ner en hjälte för att besegra den.
I en våldsam kamp träffades ormen av blixtar,
ljudet skakade jorden och blixtarna var så ljusstarka
att folket höll för både ögon och öron och gömde sig i fruktan.
Själva stjärnbilderna lossade från natthimlen
och föll ner på jorden med starkt dån och brännande hetta.
En stjärna föll i sjön och sårade den behornade ormen.
När den stora ormen piskade med stjärten i smärta,
sände den 30 meter höga vågor
genom dalarna och orsakade stora översvämningar.
De flesta i stammen dog, men ormen drevs bort.
KARAHAN TEPE TURKIET
Vi har sett bildspråk med ormar på gamla monument över hela världen.
XOCHICALCO MEXIKO
På templen i Mexiko
som är tillägnade Quetzalcoatl, den befjädrade ormen,
inristade i Ġgantija-templet på Malta,
och regnande från himlen på pelarna vid Göbekli Tepe.
GÖBEKLI TEPE TURKIET
Det är en mäktig symbol
som återfinns på platser som manar oss att se mot himlen.
STORA PYRAMIDEN VID CHOLULA MEXIKO
Varför?
Jag tror att irokeslegenden innehåller mer än en gnutta sanning.
Kanske stjärnorna,
eller nåt som liknar stjärnor, verkligen föll ner på jorden.
Det kanske blev stora översvämningar,
som en del av de omstörtande katastroferna under Yngre dryas.
Om den första versionen av Serpent Mound
skapades nån gång i slutet av den sista istiden, som jag tror,
var den kanske menad som ett budskap till framtiden,
kanske även en varning, beträffande det som skapade en rad katastrofer
för cirka 12 800 år sen,
en varning att blicka mot skyn efter stjärnor som faller från himlen.
En fjärdedels väg runt jorden
finns tecken på att andra forntida folk också levde i skräck
för just ett sånt hot från ovan
och vidtog steg för att skydda sig,
djupt inne i Kappadokien i vår tids Turkiet,
och det är dit jag ska härnäst.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson