EN NETFLIX-SERIE
Elektricitet är ett fantastiskt hjälpmedel.
Människan kan fungera dygnet runt, varje dag.
Men vår baldakin av ljus isolerar oss
från en fantastisk aspekt av att leva här på jorden…
…natthimlen.
För forna tiders människor
torde stjärnskådning ha varit ett magnifikt skådespel,
och ett underhållande sätt att tillbringa långa, mörka nätter.
De kände Vintergatan utan och innan,
varje klunga starkt lysande stjärnor, varje komet på himlen.
Det kan förklara varför vi överallt i den forntida världen
finner massiva byggnadsverk som pekar mot himlen.
Men tänk om de är mer än så?
Gamla pyramider och tempel runtom i världen
förbinder himlen med jorden genom exakta riktningar mot solen, månen, stjärnorna.
Varför byggde man så noggrant, och i ett så stort format?
Försökte de kanske säga oss nåt?
Kanske även varna oss att till varje pris ge noga akt på himlen.
Jag är i Turkiet, på väg mot en isolerad bergstopp
cirka 42 km från Syriens gräns.
Idag är detta en mycket orolig del av världen,
men den har haft stor betydelse för människans historia.
SVARTA HAVET - TURKIET MEDELHAVET - SYRIEN - IRAK
I sydöstra Turkiet, nära vår tids Sanliurfa,
hände nåt anmärkningsvärt i slutet av senaste istiden.
10 000 f.Kr.
Våra primitiva stenåldersförfäder
upptäckte plötsligt jordbruk och började skapa bosättningar.
IRAN - MESOPOTAMIEN - PERSISKA VIKEN
Detta spred sig i det som senare kallades den Bördiga halvmånen,
och söderut mot Persiska viken.
4 000 f.Kr.
För cirka 6 000 år sen blev området känt som Mesopotamien
födelseplats för vad som länge ansågs
vara världens första civilisation, sumererna.
SUMERIEN
Men den delen av historien måste nu skrivas om.
1994, vid undersökning av en bondes mark,
fann arkeologer märkliga stenar med inristningar som stack upp ur marken.
Några var jättestora.
Senare utgrävningar har lett till en rad fantastiska upptäckter.
Denna nyligen utgrävda arkeologiska fyndplats
tvingar oss att överge alla fördomar om våra stenåldersförfäder.
De var inte alls tekniskt primitiva,
utan deras bedrifter här visar
att de besatt hittills oväntade förmågor,
i paritet med mycket senare
och mer avancerade civilisationer, än man tidigare trott.
Under den moderna baldakin som skyddar mot väder och vind,
finner vi Göbekli Tepe.
GÖBLEKI TEPE
Enligt allt vi har blivit lärda om förhistorisk tid,
borde det inte existera.
Arkeologer tror att det härstammar från cirka 11 600 år tillbaka…
9 600 f.Kr.
…och är den äldsta kända monumentala strukturen på jorden.
Det är en sofistikerad, mycket avancerad megalitisk fyndplats
som är cirka 7 000 år äldre än Stonehenge…
STONEHENGE STORBRITANNIEN
…och cirka 7 000 år äldre än pyramiderna i Giza.
Uppfattningen att det inte fanns nån kultur i världen
som var kapabel till detta för 12 000 år sen
kan plötsligt avskrivas.
Den är ännu äldre än hjulets uppfinnande
eller tämjandet av hästar.
Den byggdes strax efter den sista istiden,
när de boende här antogs ha varit
primitiva jägare och samlare som bodde i lerhyddor.
Men om de inte var avancerade nog
att konstruera och bygga detta megalitiska underverk,
vem gjorde det och varför?
Vad är det för en plats?
Vid första påseendet kan det vi ser verka förvirrande.
Men om vi tittar närmare och pusslar ihop alla ledtrådar,
kan vi få en god uppfattning
om hur ambitiöst och imponerande det såg ut under sin storhetstid.
Beläget högt uppe på ett berg,
med få spår av mänskliga bosättningar i närheten,
finns fyra cirkelformiga inhägnader med likartad utformning.
I mitten av var och en
står ett par massiva, T-formade megaliter
som väger upp till tio ton,
nedsänkta i ett polerat stengolv.
Jättestora tvillingfigurer,
några med armar och händer inristade i stenen,
och lutande huvuden.
De omges av mindre T-formade pelare,
många med intrikata inristningar,
alla förenade genom ringformiga stenmurar och passager.
Hur dessa massiva stenblock lyftes på plats…
…vet ingen.
Det verkligt mystifierande för alla som kommer hit,
inklusive arkeologerna som gjorde utgrävningen,
är de fantastiska inristningarna.
Symboler av djur återfinns överallt vid Göbekli Tepe.
Det är som en Noas ark i sten.
Varelserna som avbildas här är märkligt arrangerade och stiliserade,
som om deras syfte är mer symboliskt än realistiskt.
Och det finns nåt annat som är ovanligt med de här megaliterna.
När arkeologerna kol-14-daterade dem
visade det sig att de fyra inhägnaderna inte byggdes samtidigt.
Inhägnad D byggdes för omkring 11 600 år sen…
D - 9 600 f.Kr.
…men den yngsta inhägnaden, A, byggdes för cirka 10 500 år sen.
A - 8 500 f.Kr.
Istället för att uppdatera den existerande byggnaden,
byggde folket här nya inhägnader
under loppet av 1 100 år,
och roterade gradvis placeringen varje gång.
Ännu mer fängslande är
att den äldsta inhägnaden, D,
också råkar vara den största
och mest intrikat dekorerade av dem alla.
En jägare och samlare
vaknar inte en morgon och tänker: "Jag ska bygga
den största megalitiska plats som världen nånsin sett."
Vanligen, ju mer vi övar på nåt, desto bättre blir vi på det.
Som vår tids stenbrottsarbetare
som än idag bryter sten i bergen omkring Göbekli Tepe,
antar vi att de forna kulturerna jobbade likadant
och blev skickligare med tiden.
Men vid Göbekli Tepe, särskilt ifråga om inhägnad D,
ställs detta antagande på huvudet.
Hur kunde en grupp jägare och samlare från stenåldern
lyckas så lysande med
att bygga megaliter redan vid första försöket?
Är det inte dags att överväga möjligheten att dessa stora megalitiska inhägnader
inte var en mirakulös uppfinning av jägare och samlare,
utan ett arv
från en avancerad, förlorad civilisation från förhistorien?
Detta är en uppfattning
som gängse arkeologer finner nästan oförskämd.
Akademiska forskare har låst sig vid ett visst ramverk,
att under istiden
var hela jordens befolkning jägare och samlare.
Ändå visar det sig att byggarna av Göbekli Tepe
var långt mer avancerade än vanliga jägare och samlare.
2003 gjordes en geofysisk undersökning med markpenetrerande radar,
och man fann upp till 20 andra steninhägnader inuti kullen
och fler än 200 pelare.
De flesta är outgrävda.
Ett stort megalitiskt komplex som sträcker sig över nio hektar,
större än tolv fotbollsplaner.
Det är en enorm fyndplats.
Man vaknar inte en morgon utan tidigare färdigheter
eller kunskap, utan erfarenhet av stenarbete,
och skapar nåt som Göbekli Tepe.
Det måste finnas en lång historia bakom, och den saknas helt.
För mig talar det starkt för en förlorad civilisation,
som förmedlar sin teknik,
sina kunskaper till jägare-samlare.
Göbekli Tepe är inte det enda komplexet från den senaste istiden
som hittats här på senare tid.
2019 började turkiska arkeologer gräva ut en annan plats,
cirka en timmes bilfärd österut, kallad Karahan Tepe,
där de upptäckte nåt oväntat.
Turkiets myndigheter har förbjudit utomstående att filma här,
fram till nu.
Chefsarkeologen, professor Necmi Karul,
tror att denna plats är ungefär lika gammal som Göbekli Tepe,
och kanske ännu äldre.
Men den är helt annorlunda.
I stora kammaren finns T-formiga pelare och megaliter,
men en kant är uthuggen ur urberget
och rymmer dussintals människor.
Vad tror du hände här?
Har du nån gissning?
ISTANBULS UNIVERSITET
Vi kan tolka det som ett podium för att sitta ner…
-Ja. -…och där folk samlas,
-för det är en stor byggnad. -Ja.
Karahan Tepe verkar vara nåt slags rituell samlingsplats.
Inristningarna på murarna
är inte lika väl utförda som de vid Göbekli Tepe.
Men vi ser mantelklädda figurer.
Kan de föreställa platsens verkliga arkitekter?
-Visa vägen, professor. -Okej.
Professor Karul visar mig en märklig sidokammare,
åtta gånger sex meter stor, och två meter djup.
Tio pelare som liknar penisar
har medvetet och skickligt huggits ut direkt ur berggrunden.
Med en elfte fristående pelare på hedersplats.
En slingrande kanal har också huggits ut ur klippan
för att låta nån sorts vätska rinna in i kammaren,
vatten eller möjligen blod.
Den domineras av ett imponerande och märkligt skulpterat huvud.
Det är nåt ormlikt med halsen på figuren,
där den skjuter ut ur klippan och överblickar pelarna
där i inhägnaden.
Det är nåt slingrigt, och även hotfullt över den.
Det är ett kraftfullt ansikte.
Det är ett människohuvud,
-uthugget ur berggrunden… -Just det.
…som överblickar ingången.
Ja, ögonen är riktade ditåt.
Respektingivande.
-Det liknar ett ormhuvud. -Ja.
-Det beter sig som en orm. -Ja.
En orm med människoansikte.
Ja, kanske.
Det är en rätt unik upptäckt.
-Ja, fantastisk. -Ja.
En känsla av fruktan och skräck karaktäriserar denna inhägnad.
Det är inte vetenskap, jag vet.
Det är bara min emotionella reaktion på vad jag ser.
Men jag undrar ändå om fruktan och skräck
var inblandade i skapandet av platsen.
Om platsen uttrycker nåt vi behöver veta om vårt förflutna.
Att den är skrämmande av en anledning.
Professorn bekräftar att liksom vid Göbekli Tepe
finns inga spår av jordbruk här.
Folket som byggde komplexet var absolut jägare och samlare.
Man brukade tro att jordbruk kom först,
och senare kunde människor sätta bo och skapa platser som denna.
Men om jag förstår rätt menar du att bosättningen kom först.
Bosättningen kom först.
-De är jägare och samlare. -Ja.
Sen började de skapa ett annorlunda liv.
De förändrade byggnaderna,
-tekniken, och så vidare. -Ja.
Ett slags tankerevolution.
Vi kan kalla det en revolution.
Detta är alltså nåt som kastar nytt ljus över människans historia.
Hittills har bara två kamrar grävts ut vid Karahan Tepe.
Men markpenetrerande radar har avslöjat minst 20 till,
som ännu inte grävts ut.
Precis som vid Göbekli Tepe,
är båda platserna byggda i slutet av sista istiden,
strax innan människorna här började med jordbruk och boskap.
Det fanns inget jordbruk här när Göbekli Tepe byggdes,
men märkligt nog, vid exakt samma tid som det skapades för 11 600 år sen,
uppstår jordbruk överallt runtomkring.
IRAK - MESOPOTAMIEN - IRAN
För mig pekar bevisen entydigt på en sak.
Överföring av teknik.
Folk som redan kunde skapa megaliter
och bygga en stor megalitisk plats, kom till Göbekli Tepe.
De hade redan kunskap om jordbruk,
och de använde platsen och samlade folket som bodde här
och organiserade dem och lärde dem jordbruk.
Enligt gammal mesopotamisk lärdom
är det exakt vad som hände.
Bland de många gamla myterna om syndafloder och katastrofer,
är den mesopotamiska traditionen av särskilt intresse här.
Den talar om en liten grupp lärda män i forntiden,
Apkallu, som lärde folket här civilisationens kunskaper.
I begynnelsen, innan historien tecknades ner,
skapades människan av gudarna som förvaltare av marken och djuren.
Men de första människorna var för lata och oregerliga för att sköta uppgiften,
och de växte ohejdat i antal.
Så gudarna sände en stor syndaflod
för att börja om med mänskligheten igen.
De sände också sju lärda män, Apkallu,
traditionellt avbildade som skäggprydda figurer i vida skrudar,
för att lära de överlevande.
Deras ledare var Oannes, som sades komma från havet
och vanligen avbildades som halvt människa, halvt fisk.
Han vandrade bland folket
och lärde dem jordbruk, arkitektur och kunskap om stjärnorna.
Det är en lista som starkt påminner
om många av färdigheterna som antas ha uppfunnits vid Göbekli Tepe.
Oannes är ännu ett exempel på en samhällsbyggande hjälte.
En lärare som plötsligt anländer, oftast från havet,
efter en tid av stora katastrofer,
som Quetzalcoatl i Mexiko
eller som Osiris, som enligt legenden kom med båt
för att lära människan civilisationens gåvor.
Inte bara dessa historier är gemensamma med andra kulturer.
ASSYRIERNA
Deras avbildningar i fornkonsten är också anmärkningsvärt lika…
TOLTEKERNA
…även deras skrudar och väskor.
MAYAFOLKET
OLMEKERNA
Skildringar av verkliga händelser, tror jag.
I vissa fall överbyggda
med symboler och berättelser som distraherar oss,
men grundläggande tror jag att vi ska lita på myterna.
Göbekli Tepes cirkelformade stenmurar som är öppna mot himlen
påminner också om Ġgantija och Maltas andra tempel.
Har de möjligen inspirerats av samma källa?
På Malta visade Lenie Reedijk mig
hur de olika riktningarna på de gamla megalitiska templen
följde de olika uppgångspunkterna för en enskild stjärna, Sirius,
under tusentals år.
Märkligt nog finner vi samma fenomen vid Göbekli Tepe.
Centralpelarna i de tre äldsta inhägnaderna
verkar också ha riktats mot Sirius.
Vid slutet av istiden har deras olika riktningar
följt stjärnans olika uppgångspunkter genom tiderna.
Detta gemensamma fokus på Sirius är för mig
ännu en ledtråd om att de forna byggarna både på Malta och i Turkiet
hade tillgång till samlad delad kunskap
om astronomi och megalitiska byggen.
Är det möjligt att de stora byggprojekten på båda platserna
styrdes av överlevande från en mer avancerad kultur,
som reste runt i världen i slutet av sista istiden,
och kanske avbildades genom dessa jättepelare av sten
eller Karahan Tepes huvklädda figurer?
Människor som kom hit
till Bördiga halvmånen efter en syndaflod.
I så fall, vad försökte de säga oss?
Kan dessa ristningar av djur verkligen säga oss nånting?
Vid senare undersökningar
har jag fått ny information om Göbekli Tepe,
som gör bilden ännu mer fascinerande.
Jag träffar dr Martin Sweatman vid närliggande Sanliurfa-museet,
där Göbekli Tepes största inhägnad har återskapats fantastiskt.
Som forskare med intresse för arkeoastronomi,
har han fokuserat mycket på pelare 43,
även känd som Gamstenen.
Hur tolkar du den, Martin?
Det är nog en av världens viktigaste artefakter.
Den är helt otrolig.
Den här pelaren är som vår Rosettesten.
Okej.
Dr Sweatman tror att symbolerna på stenen
kan symbolisera asterismer,
figurer som ska avbilda klungor av stjärnor på natthimlen.
Vi ser direkt en skorpion.
Så det kan syfta på Skorpionen.
Det är väldigt frestande att tro det, ja.
Absolut.
Olika kulturer har angett olika namn och olika figurer
för zodiakens stjärnbilder.
Så det är en bonus att se en asterism vi känner igen på pelare 43.
Ovanför väntar vi oss att finna Skytten,
som vi känner igen som skytten med båge och pil.
Och vi ser gamen med vingarna utbredda i precis rätt vinkel
som bågen och pilen.
Sen ser vi att det finns andra djursymboler
som stämmer med stjärnbilder,
nästan som en karta över natthimlen.
Det är en karta över de synligaste stjärnorna
i området runt det som idag är känt som Skorpionen.
Om vi lägger in Skorpionen över skorpionen på pelare 43,
verkar de andra asterismerna matcha
några av de andra figurerna på pelaren.
-Så det passar liksom ihop. -Absolut.
Men dr Sweatmans stora genombrott kom när han övervägde tanken
att den centrala cirkeln kan symbolisera solen.
Vad försöker man säga med en avbildning av solen
i ett visst läge gentemot stjärnbilderna?
Man kan försöka visa på en tidpunkt.
En ledtråd är faktiskt att det finns tre andra djursymboler
ovanpå pelaren
som förstärkte tanken att detta är en tidpunkt,
i princip en datumstämpel.
Dr Sweatman tror
att de tre små djuren ovanpå pelare 43
finns bredvid symboliska avbildningar av tre solnedgångar.
Med solskivan i mitten på stenen,
kan de tänkas avbilda fyra nyckeldatum under solåret,
sommarsolståndet, vintersolståndet, och vår- och höstdagjämningen.
Inristningarna kan symbolisera asterismer som syntes på natthimlen
bakom eller omkring den nedgående solen
på vart och ett av dessa datum under året.
Plötsligt kan vi koppla årets fyra nyckeldatum
till stunden de vill att vi ska fokusera på,
-som dominerar pelaren. -Just det.
En briljant och fängslande idé.
Ett datum inristat i sten på astronomins universella språk.
Så vilket datum syftar pelaren på?
Genom datorprogram
som kan spåra förändringar på natthimlen under tusentals år
kan vi hitta ett 100-årsfönster som stämmer perfekt med Martins teori.
Slutligen fann jag att det faktiskt pekar på
en tidpunkt mellan 10 900 och 10 800 f.Kr.
Men det är mer än tusen år före byggandet av Göbekli Tepe.
Varför var detta datum så viktigt?
Vi vet ganska mycket om just den tiden i historien.
Nästan exakt under den tidsperioden på omkring 100 år,
skedde en drastisk klimatförändring som är känd som Yngre dryas.
Den förändrade totalt deras värld.
Vi har pratat om det här som den Gamla apokalypsen,
men forskarna kallar det Yngre dryas.
Det började för 12 800 år sen med en världsvid naturkatastrof
och slutade för 11 600 år sen,
precis när Göbekli Tepe byggdes.
Världen genomgick en enorm geologisk omstörtning,
med stora översvämningar
som följdes av mer än 1 000 år med stark kyla.
Livet på jorden förändrades i grunden.
Sabeltandade tigrar och mammutar dog ut.
Men människan överlevde.
Och för cirka 11 600 år sen
avslutades köldperioden med en slutlig stor översvämning
som höjde havsnivån över hela världen.
Det var då, först när jorden var lugn igen,
som arbetet med Göbekli Tepe började.
Jag tror inte att tidpunkten var en slump.
Jag ser Göbekli Tepe i princip som
en omstart av civilisationen,
från en tid då en tidigare civilisation fanns
som förstördes i katastrofen.
Det är fint att se pelare 43 härifrån,
och den är märkligt välbevarad
med tanke på att den är 11 600 år gammal.
Rätt fantastiskt.
Tänk om detta mystiska komplex inte bara var en plats för riter,
utan ett minnesmärke som högtidlighåller en världsförvandlande händelse.
Det är logiskt.
Några av våra största byggnader är också minnesmärken.
Lincoln Memorial i Washington DC,
eller Taj Mahal i Indien.
Men kan Göbekli Tepe vara nåt ytterligare?
Tänk om dess arkitekter ville efterlämna
ett mycket viktigt budskap,
som senare generationer skulle uttyda?
För när arkeologerna
daterade fyndplatsen efter rasmassorna som täckte den,
fick de ännu en överraskning.
Nån gång för cirka 10 000 år sen
begravdes alla strukturerna
medvetet, snabbt och samtidigt.
Det var ett enormt arbete att begrava Göbekli Tepe.
Inte bara begrava det,
utan faktiskt med handkraft lägga en kulle ovanpå.
Vi får tänka oss arbetslag med hundratals människor
som bär korgar med bråte och häller det över inhägnaderna.
Men då inställer sig frågan varför.
Det övergavs inte. Det förstördes inte eller plundrades.
Det begravdes noggrant, gömdes undan och bevarades.
Och där förblev det orört i tusentals år,
tills det återupptäcktes nyligen.
Den enda vettiga förklaringen jag kan se är att detta är en tidskapsel.
Och likt alla tidskapslar
är dess syfte att bära budskap till framtiden.
Vid Göbekli Tepe och Karahan Tepe dominerar ormar bildspråket.
Det är nåt med sättet
dessa vindlande, nedåtlutande former avbildas,
som om byggarna var fixerade vid dem,
som om ormarna var det enda budskap
de ville att vi skulle ta med oss från platserna.
Men är de ormar, eller kan de symbolisera nåt annat?
Det verkar som om var vi än finner spår av glömda episoder i människans historia,
finner vi också ormar.
I Mexiko är Quetzalcoatl själv en orm.
På Malta går man in i Ġgantijas inre helgedom
genom att kliva över en orm.
Jag tror mig veta vad ormarna betyder, och det bästa exemplet är inte i Turkiet.
Det är halvvägs runt jorden, mitt i Amerika, i Ohio,
där forna visa utformade en orm i jorden av gigantisk storlek,
för att tjäna som ett minnesmärke, och kanske även en varning.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson