‎UN SERIAL NETFLIX
‎Electricitatea face minuni pentru noi.
‎Oamenii au devenit o specie nonstop.
‎Dar bolta noastră de lumini ne izolează
‎de cel mai magnific aspect ‎al vieții pe această planetă…
‎cerul nopții.
‎Pentru antici,
‎privitul stelelor era ‎cel mai mare spectacol,
‎cel mai încântător mod ‎de a-și petrece nopțile lungi, întunecate.
‎Cunoșteau fiecare detaliu al Căii Lactee,
‎fiecare roi stelar strălucitor, ‎fiecare cometă care străbate cerul.
‎Acest lucru ar putea explica de ce, ‎oriunde ne uităm în lumea antică,
‎găsim structuri masive ‎care ne îndreaptă atenția către cer.
‎Dar dacă e ceva mai mult de atât?
‎Piramidele antice ‎și templele din întreaga lume
‎leagă cerul de pământ cu alinieri precise ‎cu Soarele, Luna și stelele.
‎De ce au avut atâta grijă constructorii, ‎la o scară atât de mare?
‎Oare încercau să ne transmită ceva?
‎Poate chiar să ne avertizeze că trebuie ‎să acordăm atenție cerului, cu orice preț.
‎MOȘTENIREA ÎNȚELEPȚILOR
‎Sunt în Turcia și mă îndrept ‎către un deal izolat,
‎cam la 40 km de granița cu Siria.
‎În prezent, ‎este o parte tulburată a lumii,
‎dar a fost extrem de semnificativă ‎pentru istoria umanității.
‎MAREA NEAGRĂ - TURCIA ‎MAREA MEDITERANĂ - SIRIA - IRAK
‎În Turcia de sud-est, lângă orașul ‎care astăzi se numește Sanliurfa,
‎s-a petrecut ceva remarcabil ‎la sfârșitul ultimei ere glaciare.
‎10.000 Î.HR.
‎Predecesorii noștri din Epoca de piatră
‎au descoperit brusc agricultura ‎și au început să creeze așezări.
‎IRAN - MESOPOTAMIA - GOLFUL PERSIC
‎S-a întâmplat de-a lungul ‎a ceea ce se va numi „Semiluna fertilă”,
‎care se extinde la sud spre Golful Persic.
‎4.000 Î.HR.
‎Acum aproximativ 6.000 de ani, ‎zona cunoscută ca Mesopotamia
‎dădea naștere celei considerate mult timp
‎prima civilizație a lumii, sumerienii.
‎Dar această viziune asupra istoriei ‎cere să fie rescrisă.
‎În 1994, în timp ce cercetau ‎terenul unui agricultor,
‎arheologii au găsit niște pietre cioplite ‎ciudate care ieșeau din sol.
‎Unele dintre ele, de mărime gigantică.
‎Excavările ulterioare au dus ‎la o serie de descoperiri uluitoare.
‎Acest sit arheologic excavat recent
‎ne cere să renunțăm la toate prejudecățile ‎despre predecesorii din Epoca de piatră.
‎Departe de a fi primitivi, ‎tehnologic vorbind,
‎realizările lor de aici dovedesc
‎că aveau abilități nebănuite ‎până în prezent,
‎comparabile cu civilizațiile
‎de mult mai târziu, ‎presupuse a fi mult mai avansate.
‎Sub bolta modernă, instalată ‎pentru a-l proteja de intemperii,
‎se află Göbekli Tepe.
‎Dacă ne bazăm pe tot ce-am fost învățați ‎despre preistorie,
‎n-ar trebui să existe.
‎Arheologii acceptă ‎că datează de acum circa 11.600 de ani…
‎9.600 Î.HR.
‎…ceea ce o face cea mai veche ‎structură monumentală din lume.
‎Este un sit megalitic ‎deosebit de sofisticat și de avansat,
‎care e cu 7.000 de ani ‎mai vechi decât Stonehenge…
‎STONEHENGE - REGATUL UNIT
‎…și cu 7.000 de ani ‎mai vechi decât Piramidele din Giza.
‎Brusc, ideea că n-a existat ‎nicio cultură în lume
‎care să poată face așa ceva ‎acum 12.000 de ani
‎se dovedește a fi greșită.
‎Este mai vechi ‎chiar și decât inventarea roții
‎sau domesticirea cailor.
‎Construit pe când Pământul ‎abia ieșea din ultima eră glaciară,
‎când se presupune că indigenii
‎erau simpli vânători-culegători, ‎care trăiau în colibe din chirpici.
‎Dar dacă ei nu erau destul de avansați
‎să proiecteze și să construiască ‎o minune megalitică,
‎cine a făcut asta și de ce?
‎Ce reprezintă locul ăsta?
‎La prima vedere, ne confruntăm cu ceva ‎ce poate părea derutant.
‎Totuși, dacă ne uităm mai de aproape ‎și punem cap la cap indiciile,
‎ne putem face o idee
‎despre cât de ambițios și impunător ‎trebuie să fi fost la începuturi.
‎Cocoțate pe coasta unui deal,
‎cu puține urme ‎ale vreunei așezări umane în apropiere,
‎sunt patru incinte circulare, ‎toate cu o dispunere asemănătoare.
‎În centrul fiecăreia
‎se află doi megaliți masivi în formă de T,
‎cântărind până la zece tone,
‎așezați pe o podea de pietre șlefuite.
‎Figuri gemene uriașe,
‎unele cu brațe și mâini cioplite în rocă
‎și capete înclinate.
‎Sunt înconjurate ‎de coloane mai mici în formă de T,
‎dintre care multe sunt ‎gravate și decorate.
‎Totul este conectat prin ziduri circulare ‎de piatră și prin coridoare.
‎Cum au fost ridicate și așezate ‎aceste blocuri masive…
‎nu știe nimeni.
‎Ceea ce-i lasă perplecși ‎pe toți cei care vin aici,
‎inclusiv pe arheologii ‎care au excavat situl,
‎sunt gravurile uimitoare.
‎Simboluri ale animalelor se găsesc ‎peste tot la Göbekli Tepe.
‎Este ca Arca lui Noe în piatră.
‎Creaturile reprezentate sunt aranjate ‎și stilizate în mod curios,
‎de parcă scopul lor e mai mult simbolic ‎decât realist.
‎Și mai e ceva neobișnuit ‎la aceste structuri megalitice.
‎Când arheologii le-au datat cu carbon,
‎a devenit clar că aceste patru incinte ‎n-au fost construite deodată.
‎Incinta D datează ‎de acum circa 11.600 de ani…
‎D - 9.600 Î.HR.
‎…dar cea mai recentă, Incinta A, ‎a fost construită acum 10.500 de ani.
‎A - 8.500 Î.HR.
‎În loc să îmbunătățească ‎clădirea pe care o aveau deja,
‎oamenii de aici au continuat ‎să construiască noi incinte
‎de-a lungul a 1.100 de ani,
‎rotind ușor alinierea de fiecare dată.
‎Și mai interesant
‎e că cea mai veche ‎incintă originală, Incinta D,
‎se întâmplă să fie și cea mai mare
‎și cel mai minuțios decorată dintre toate.
‎Nu e ca și cum ești un vânător-culegător,
‎te trezești și zici: „O să construiesc
‎cel mai mare sit megalitic ‎care va exista vreodată în lume.”
‎De obicei, cu cât exersăm mai mult ceva, ‎cu atât devenim mai buni.
‎Ca acești pietrari din zilele noastre,
‎care încă taie piatra ‎pe dealurile din jurul Göbekli Tepe.
‎Presupunem că și culturile antice ‎lucrau astfel,
‎îmbunătățindu-și abilitățile.
‎Dar Göbekli Tepe, în special Incinta D,
‎pare să răstoarne această supoziție.
‎Cum putea o comunitate ‎de vânători-culegători
‎să reușească atât de strălucit
‎să construiască cu megaliți ‎de la prima lor încercare?
‎Nu e oare timpul să luăm în calcul ‎posibilitatea ca marile incinte megalitice
‎să nu fi fost niște invenții miraculoase ‎ale vânătorilor-culegătorilor,
‎ci o moștenire
‎de la o civilizație pierdută precoce ‎și avansată din preistorie?
‎Este o noțiune
‎pe care arheologii convenționali ‎o consideră aproape jignitoare.
‎Mediul academic s-a fixat ‎pe o anumită viziune,
‎aceea că în timpul erei glaciare
‎întreaga populație umană a Pământului ‎era în stadiul de vânători-culegători.
‎Și totuși, se pare că constructorii ‎de la Göbekli Tepe
‎erau mult mai ambițioși ‎decât vânători-culegătorii medii.
‎În 2003, un studiu geofizic realizat ‎cu radarul de penetrare a solului
‎a detectat până la 20 de alte incinte ‎din piatră înăuntrul dealului
‎și peste 200 de coloane.
‎Majoritatea sunt încă neexcavate.
‎Un complex megalitic uriaș ‎întins pe nouă hectare,
‎peste 12 terenuri de fotbal.
‎Este un sit enorm.
‎Nu te trezești într-o zi, ‎fără alte abilități,
‎fără alte cunoștințe, ‎fără experiență în lucrul cu piatra,
‎și creezi ceva precum Göbekli Tepe.
‎Trebuie să fie o istorie lungă în spate, ‎iar acea istorie lipsește complet.
‎În opinia mea, aduce foarte tare ‎cu o civilizație pierdută.
‎Una care și-a transmis tehnologia
‎și cunoștințele vânători-culegătorilor.
‎Göbekli Tepe nu este singurul complex ‎de la finalul ultimei ere glaciare
‎care a fost recent descoperit aici.
‎În 2019, arheologii turci au început ‎excavările la un alt sit,
‎la distanță de aproximativ o oră spre est, ‎numit Karahan Tepe…
‎…și au descoperit ceva neașteptat.
‎Autoritățile turce n-au permis ‎echipelor străine să filmeze aici,
‎până acum.
‎Arheologul-șef, profesorul Necmi Karul,
‎crede că acest sit este ‎cam la fel de vechi ca Göbekli Tepe,
‎dacă nu mai vechi.
‎Dar e foarte diferit.
‎Camera principală are, într-adevăr, ‎coloane în formă de T și megaliți,
‎dar o margine este săpată în stâncă
‎și e suficient de mare ‎să țină zeci de oameni.
‎Ce crezi că se întâmpla aici?
‎Ai vreo bănuială?
‎PROF. NECMI KARUL - UNIVERSITATEA ISTANBUL
‎O putem interpreta ‎ca un podium pentru o zonă de ședere
‎- Da. ‎- …unde oamenii se adună,
‎- …fiindcă e o clădire mare. ‎- Da.
‎Karahan Tepe pare să fie ‎un spațiu pentru o adunare ritualică.
‎Gravurile de pe pereți
‎nu sunt la fel de bine realizate ‎ca la Göbekli Tepe.
‎Însă vedem personaje în robă.
‎Ar putea reprezenta ‎adevărații arhitecți ai sitului?
‎- Ia-o înainte, dle profesor. ‎- Bine.
‎Profesorul Karul mă conduce ‎într-o cameră laterală ciudată,
‎cu dimensiuni de opt pe șase metri ‎și doi metri adâncime.
‎Zece coloane care seamănă cu falusuri
‎au fost sculptate direct din stâncă, ‎în mod intenționat și cu dibăcie.
‎Cu o a 11-a coloană autonomă ‎la loc de cinste.
‎A fost cioplit în rocă și un canal șerpuit
‎pentru a permite unui anumit lichid ‎să curgă în această cameră,
‎apă sau poate sânge.
‎Și e dominat ‎de un cap sculptat impunător și misterios.
‎E ceva ce seamănă cu un șarpe ‎la gâtul acelui personaj,
‎care iese din piatră ‎și privește spre coloanele
‎care stau acolo, în incintă.
‎E ceva sinuos și, aș adăuga, ‎ceva ușor sinistru la el.
‎E un chip foarte puternic.
‎E un cap de om
‎- …sculptat în piatră… ‎- Sculptat în piatră.
‎…și privește către intrare.
‎Da, ochii sunt îndreptați încolo.
‎Impunător.
‎- Parcă ar fi un cap de șarpe. ‎- Da.
‎- Se poartă ca un șarpe, aș zice. ‎- Da.
‎Un șarpe cu cap de om.
‎Da, poate.
‎E o descoperire unică.
‎- Da, e fantastic. ‎- Da.
‎Acea incintă stârnește un sentiment ‎de frică sau teroare.
‎Știu că asta nu e știință.
‎E doar reacția mea emoțională ‎la ceea ce am văzut.
‎Dar nu pot să nu mă întreb ‎dacă frica și teroarea
‎n-au stat cumva la baza creării.
‎Dacă nu cumva exprimă ceva ‎ce trebuie să știm despre trecutul nostru.
‎Poate inspiră frică dintr-un motiv.
‎Profesorul confirmă ‎că, la fel ca-n cazul Göbekli Tepe,
‎n-au găsit nicio dovadă de agricultură.
‎Oamenii care au construit acest complex ‎erau încă vânători-culegători.
‎Ideea era că agricultura a fost prima
‎și apoi le-a permis oamenilor ‎să creeze astfel de locuri.
‎Dar, dacă te înțeleg bine, ‎spui că întâi s-au instalat.
‎Întâi s-au instalat.
‎- Sunt vânători-culegători. ‎- Da.
‎Și apoi au început ‎să ducă o viață diferită.
‎Au schimbat clădirile,
‎- …tehnologia etc. ‎- Da.
‎Un fel de revoluție în idei.
‎O putem numi „revoluție”.
‎E ceva ce pune ‎într-o nouă lumină istoria omenirii.
‎Până acum, doar două camere ‎au fost excavate la Karahan Tepe.
‎Dar radarul de penetrare a solului ‎a indicat că mai există cel puțin 20
‎care n-au fost încă explorate.
‎Exact ca la Göbekli Tepe,
‎situl e construit ‎la finele ultimei ere glaciare,
‎chiar înainte ca locuitorii ‎să înceapă agricultura.
‎Nu exista agricultură la Göbekli Tepe ‎când a fost construit,
‎dar, în mod ciudat, exact atunci ‎când a fost creat, acum 11.600 de ani,
‎agricultura apare peste tot în jur.
‎IRAK - MESOPOTAMIA - IRAN
‎În opinia mea, ‎este o dovadă destul de clară.
‎Este un transfer de tehnologie.
‎Oameni care știau deja ‎cum să facă megaliți
‎și să construiască un sit megalitic ‎au venit la Göbekli Tepe.
‎Ei aveau deja cunoștințe ‎despre agricultură
‎și au folosit acel sit ‎să mobilizeze o comunitate locală,
‎să-i organizeze ‎și să-i învețe bazele agriculturii.
‎Conform legendelor Mesopotamiei antice,
‎exact asta s-a întâmplat.
‎Printre multele mituri ale antichității ‎despre inundație și cataclism,
‎tradiția mesopotamiană a potopului ‎prezintă un interes deosebit aici.
‎Vorbește despre un mic grup ‎de înțelepți antici,
‎Apkallu, care i-au învățat pe localnici ‎abilitățile civilizației.
‎La începuturi, înaintea istoriei scrise,
‎omenirea a fost creată de zei să fie ‎păzitori ai pământului și animalelor.
‎Dar primii oameni au fost prea leneși ‎și prea nedisciplinați să facă asta,
‎iar numărul lor creștea vertiginos.
‎Așa că zeii au trimis un mare potop
‎pentru a întoarce pagina ‎și a lua omenirea de la capăt.
‎Au mai trimis șapte înțelepți, Apkallu,
‎reprezentați în mod tradițional ‎ca personaje cu barbă și robă,
‎pentru a instrui supraviețuitorii.
‎Căpetenia lor era Oannes, ‎care se zice că venea din mare,
‎reprezentat, de obicei, ‎jumătate om, jumătate pește.
‎A mers printre oameni
‎învățându-i agricultură, arhitectură ‎și cunoștințe despre stele.
‎Este o listă care mă gândesc
‎că include multe dintre progresele care ‎se consideră inventate la Göbekli Tepe.
‎Oannes este încă un exemplu ‎de erou civilizator.
‎Un profesor care sosește brusc, ‎de obicei pe mare,
‎după un mare cataclism,
‎așa ca Quetzalcoatl, în Mexic,
‎sau ca Osiris, a cărui legendă spune ‎că a călătorit cu barca
‎pentru a arăta omenirii ‎căile civilizației.
‎Și nu doar poveștile lor seamănă ‎printre culturile antice.
‎ASIRIENII
‎Și reprezentările artei antice ‎sunt remarcabil de similare…
‎TOLTECI
‎…până la robe și genți.
‎MAYAȘI
‎OLMECI
‎Cred că sunt relatări de evenimente reale.
‎În unele cazuri, pot fi acoperite
‎de simboluri ‎și fire narative care ne distrag,
‎dar, în esență, cred că trebuie ‎să avem încredere în mituri.
‎Incintele din ziduri de piatră circulare ‎din Göbekli Tepe sub cerul liber
‎îmi amintesc puțin de Ġgantija ‎și de celelalte temple ale Maltei.
‎E posibil să se fi inspirat ‎din același izvor?
‎În Malta, Lenie Reedijk mi-a arătat
‎felul în care diferitele alinieri ‎ale templelor megalitice
‎marchează diferitele locuri de apariție ‎ale unei singure stele, Sirius,
‎de-a lungul a mii de ani.
‎În mod remarcabil, la Göbekli Tepe ‎regăsim același fenomen.
‎Și coloanele centrale ‎ale celor mai vechi trei incinte
‎par să se fi bazat pe Sirius.
‎Cam pe la finalul erei glaciare, ‎diferitele lor orientări
‎marchează diferitele locuri ‎ale stelei de-a lungul timpului.
‎Această axare comună ‎pe Sirius este, în opinia mea,
‎încă un indiciu că constructorii antici, ‎atât din Malta, cât și din Turcia,
‎au avut acces la niște cunoștințe comune
‎referitoare la astronomie ‎și la construcția megalitică.
‎E posibil ca marile proiecte ‎de construcție din ambele locuri
‎să fi fost făcute de supraviețuitorii ‎unei culturi mai avansate
‎care au călătorit ‎la finalul ultimei ere glaciare
‎și care au fost reprezentați, poate, ‎ca acei giganți din piatră
‎sau ca personajele cu robă ‎din Karahan Tepe?
‎Oameni care au sosit aici,
‎în Semiluna fertilă, după un mare potop.
‎Dacă este așa, ce încercau să transmită?
‎Ar putea oare acele gravuri cu animale ‎să ne spună ceva?
‎În aceste investigații recente
‎am aflat informații noi ‎despre Göbekli Tepe,
‎informații care fac lucrurile ‎să devină și mai interesante.
‎Am venit la drul Martin Sweatman, ‎de la Muzeul Sanliurfa din apropiere,
‎care găzduiește o reproducere uimitoare ‎a incintei mari din Göbekli Tepe.
‎Un om de știință instruit, ‎interesat de arheoastronomie,
‎a cărui cercetare s-a axat pe Coloana 43,
‎cunoscută și ca Piatra Vulturului.
‎Care crezi că este semnificația sa?
‎Este, probabil, unul dintre cele ‎mai importante obiecte vechi din lume.
‎E incredibil.
‎Practic, această coloană e ‎ca Piatra de la Rosetta.
‎Da.
‎Drul Sweatman crede ‎că simbolurile de pe piatră
‎ar putea reprezenta asterisme,
‎figuri care reprezintă ‎roiuri stelare strălucitoare de pe cer.
‎Vedem clar că acolo este un scorpion.
‎Putem deduce că e constelația Scorpion.
‎E foarte tentant să concluzionăm așa.
‎Categoric.
‎Diferite culturi au atribuit nume ‎și figuri diferite
‎constelațiilor zodiacale.
‎Deci este un bonus să vedem ‎un asterism cunoscut pe Coloana 43.
‎Deasupra, ne-am aștepta ‎să găsim Săgetătorul,
‎și știm că Săgetătorul ‎este un arcaș cu arc și săgeată.
‎Vedem vulturul cu aripi ‎care sunt întinse în unghiul potrivit
‎să formeze arcul și săgeata.
‎Apoi vedem și alte simboluri ‎ale animalelor,
‎care corespund mai multor constelații,
‎reprezentând aproape o hartă ‎a cerului nopții.
‎Asta este o hartă ‎a celor mai vizibile stele
‎în zona din jurul ‎a ceea ce cunoaștem azi ca Scorpionul.
‎Când suprapunem Scorpionul ‎peste cel de pe Coloana 43,
‎celelalte asterisme din apropiere ‎par să coincidă
‎cu alte figuri reprezentate pe coloană.
‎- Deci totul se potrivește. ‎- Categoric.
‎Dar adevărata realizare a drului Sweatman ‎a fost posibilă când a acceptat sugestia
‎că cercul central ‎ar putea reprezenta Soarele.
‎Ce ai putea încerca să transmiți ‎dacă ai imaginea Soarelui
‎într-o anumită poziție ‎față de constelații?
‎Un lucru pe care ai putea încerca ‎să-l indici este o dată.
‎Un indiciu pentru asta e faptul ‎că există alte trei simboluri de animal
‎în vârful coloanei
‎care au recimentat ideea că era o dată.
‎Practic, o marcare a datei.
‎Drul Sweatman crede
‎că cele trei animale mici ‎gravate pe Coloana 43
‎apar alături de reprezentări simbolice ‎ale trei apusuri.
‎Împreună cu discul solar ‎din mijlocul pietrei,
‎ar putea însemna patru momente-cheie ‎din anul solar:
‎solstițiul de vară, solstițiul de iarnă ‎și echinocțiile de primăvară și toamnă.
‎Gravurile ar reprezenta asterisme ‎care apăreau pe cerul nopții
‎în spatele sau în jurul soarelui ‎care apune
‎în fiecare dată-cheie ‎a anului calendaristic.
‎Brusc, avem o fixare ‎a celor patru momente-cheie ale anului,
‎cu momentul ‎asupra căruia vor să ne concentrăm
‎- …dominând coloana. ‎- Exact.
‎Este o idee strălucită și captivantă.
‎O dată inscripționată în piatră ‎în limbajul universal al astronomiei.
‎Deci, la ce dată se referă coloana?
‎Folosind un soft de calculator
‎care identifică schimbările ‎de pe cer de-a lungul a mii de ani,
‎găsim o fereastră precisă de 100 de ani ‎ce coincide perfect cu teoria lui Martin.
‎Până la urmă, am aflat că putem deduce
‎că e în jurul anilor 10.900-10.800 î.Hr.
‎Dar asta înseamnă cu peste o mie de ani ‎înainte de construcția de la Göbekli Tepe.
‎De ce să fie importantă acea dată?
‎Știm destul de multe ‎despre acele vremuri din istorie.
‎Aproape exact în acea perioadă, ‎acel interval scurt de circa 100 de ani,
‎a existat un eveniment climatic dramatic, ‎cunoscut ca „Dryas mai tânăr”.
‎Le schimbă complet lumea.
‎Noi am numit-o „Apocalipsa antică”,
‎dar oamenii de știință ‎o numesc „Dryas mai tânăr”.
‎A început acum 12.800 de ani ‎cu un cataclism
‎și s-a încheiat acum 11.600 de ani,
‎exact data construcției ‎de la Göbekli Tepe.
‎Lumea a trecut printr-o revoluție ‎geologică îngrozitoare,
‎inclusiv inundații imense,
‎urmate de peste 1.000 de ani ‎de temperaturi de îngheț.
‎Viața pe Pământ s-a schimbat radical.
‎Tigrii cu dinți-sabie ‎și mamuții au dispărut.
‎Dar omenirea a supraviețuit.
‎Acum circa 11.600 de ani,
‎înghețul s-a încheiat ‎cu o altă ultimă inundație imensă
‎care a ridicat nivelul mării din lume.
‎Atunci, abia după ce ‎Pământul a redevenit calm,
‎a început munca la Göbekli Tepe.
‎Și cred că sincronizarea ‎n-a fost o coincidență.
‎Până la urmă, așa privesc Göbekli Tepe,
‎ca o repornire a civilizației,
‎de când existase ‎o civilizație mai timpurie,
‎distrusă de un mare cataclism.
‎E frumos să vezi Coloana 43 de aici
‎și e uimitor de bine păstrată,
‎având în vedere că are 11.600 de ani.
‎Este uimitor.
‎Dacă acest complex misterios ‎n-a fost doar un loc pentru ritualuri,
‎ci și un memorial pentru a comemora ‎un eveniment care a schimbat lumea?
‎Ar avea sens.
‎Și cele mai mari clădiri din prezent ‎sunt tot memoriale.
‎Monumentul lui Lincoln, din Washington DC,
‎sau Taj Mahal, din India.
‎Dar ar putea Göbekli Tepe ‎să fie chiar mai mult de atât?
‎Dacă arhitecții săi au vrut ‎să lase în urmă
‎un mesaj de o însemnătate extraordinară,
‎un mesaj pe care să-l decodifice ‎generațiile viitoare?
‎Fiindcă atunci când arheologii
‎au stabilit vechimea molozului ‎care acoperea situl,
‎au avut o altă surpriză.
‎Cândva acum 10.000 de ani,
‎toate structurile erau îngropate
‎rapid și destul de intenționat, ‎în același timp.
‎S-a depus un efort enorm ‎pentru îngroparea sitului Göbekli Tepe.
‎Nu doar l-au îngropat,
‎ci chiar au pus ‎un deal artificial deasupra lui.
‎Trebuie să fi fost echipe ‎de sute de oameni
‎care au cărat coșuri de moloz ‎și le-au turnat în incinte.
‎Dar se ridică întrebarea: ‎de ce au făcut asta?
‎N-a fost abandonat. ‎N-a fost distrus sau jefuit.
‎A fost îngropat cu grijă, ‎ascuns și păstrat.
‎Și acolo a rămas, ‎în siguranță, timp de mii de ani,
‎până a fost redescoperit recent.
‎După părerea mea, avem de-a face cu ceva ‎ce are sens doar ca o capsulă a timpului.
‎Și, ca toate capsulele timpului,
‎scopul acesteia a fost ‎să transmită un mesaj viitorului.
‎Atât la Göbekli Tepe, cât și la ‎Karahan Tepe, șerpii domină peisajul.
‎E ceva la modul în care
‎sunt reprezentate ‎formele lor șerpuitoare, descendente,
‎de parcă constructorii erau ‎obsedați de ei,
‎de parcă acești șerpi erau acel mesaj
‎pe care voiau ca noi să-l desprindem ‎din ambele situri.
‎Dar sunt oare șerpi ‎sau ar putea reprezenta altceva?
‎Se pare că oriunde găsim urme ‎ale unui episod uitat din istoria umană,
‎găsim și șerpi.
‎În Mexic, ‎însuși Quetzalcoatl era un șarpe.
‎În Malta, când traversezi ‎sanctuarul interior al Ġgantija,
‎calci pe un șarpe.
‎Cred că știu ce înseamnă acei șerpi ‎și cel mai bun exemplu nu este în Turcia.
‎Ci de partea cealaltă a lumii, ‎în mijlocul Americii, în Ohio,
‎acolo unde înțelepții antici au cioplit ‎un șarpe din argilă la o scară gigantică,
‎pentru a servi atât ca memorial, ‎cât și, poate, ca avertisment.
‎Subtitrarea: Iulia Rolle