EN NETFLIX-SERIE
Hvis du slår mig op på Wikipedia,
står jeg beskrevet som pseudoarkæolog eller pseudoforsker.
PSEUDOVIDENSKABELIGT
Jeg synes, at det er absurd.
Jeg er ikke en pseudoforsker, mere end en delfin er en pseudofisk.
Jeg er undersøgende journalist.
Mit arbejde går ud på at undersøge den officielle historie.
Hvad er der i fortiden,
som vores nuværende opfattelse af forhistorien ikke kan forklare?
Anomalier og paradokser er mine store interesser.
Det er derfor, jeg er taget til Bahamasøerne.
GENFÆRD FRA EN DRUKNET VERDEN
De dele af verden, der ikke er nøje undersøgt, fascinerer mig.
Derfor har jeg i årevis dykket ved kontinentale sokler,
for der er millioner af kvadratkilometer,
som under istiden var over vandet, men nu er under vandet.
Det gælder også ved Bahamasøerne.
Det her er Biminiøerne.
DEN MEXICANSKE GOLF
De ligger under 100 kilometer fra Miamis.
Bimini er afskåret fra det amerikanske fastland
af en dybhavskanal ved navn Floridastrædet.
Du synes måske, at det er et underligt sted
at lede efter spor efter en glemt civilisation,
men man har opdaget noget utroligt under bølgerne i området.
En lille kilometer fra kysten, og ikke langt fra Golfstrømmen,
er der en enorm struktur bestående af nøje placeret kampesten.
De ligner grangiveligt en vej af kampesten eller en brolagt afsats.
BIMINIVEJEN
Derfor har den fået kælenavnet "Biminivejen".
ATLANTIS PÅ BAHAMASØERNE?
Det var en gruppe dykkere, der i 1968 først opdagede formationen.
De var på jagt efter den sagnomspundne by Atlantis
under bølgerne ved Bahamasøerne.
FORSVUNDET VERDEN VED BIMINI
De blev ivrige og lod verden vide,
at de havde fundet selve vejen til Atlantis.
ATLANTIS FUNDET
Dette Atlantis skulle have eksisteret omkring 8.000 år f.v.t.
De skulle have angrebet Athen. Dengang var der ingen grækere.
Det hele er absurd.
SUNKEN BY NÆVNES
Jeg må beklage, at der intet er i historien.
AT FINDE ET GLEMT KONTINENT
Al den snak om Atlantis betød, at arkæologer afviste det,
der syntes at være en undersøisk struktur i kampesten…
ET GEOLOGISK MYSTERIUM
…som indholdsløst hype.
Selv i dag insisterer arkæologer på,
at den undersøiske formation blot er ødelagte strandsten.
De blev nok formet for 3.000 år siden af naturens gang.
Da man ikke vil risikere sit gode ry og rygte,
har kun få forskere undersøgt stedet nøje.
De betænkeligheder har jeg ikke.
For uanset
om Biministrukturen er en del af en undersøisk by,
er det stadig tåbeligt at ignorere området.
Det er derfor, jeg er her
med den ypperste teknologi og et hold eksperter,
så vi kan genåbne sagen.
Jeg dykker med dr. Michael Haley.
Ræk mig lige masken.
Han er marinbiolog og har udforsket vandet ved Caribien
i over 40 år.
Lad os svømme herover, Graham.
Den såkaldte Biminivej findes blot fem en halv meter
under overfladen.
Det er let at dykke til.
Mens Mike og jeg begiver os imod den mystiske struktur,
er et andet medlem af holdet oppe på båden, Kyle Dufault,
ved at gøre klar til at skanne området med sonar.
Kyle er marinforsker
med mange års erfaring i at gennemsøge verdens havbunde
efter vrag og anomalier.
Sådan.
Hans sonar bør afsløre vejen ligesom røntgen.
Så kan vi lettere se,
hvordan stenene oprindeligt er blevet lagt ud.
Jeg håber på at vise noget, der aldrig er set før.
KYLE DUFAULT - FORSKER
Hvis det er menneskeskabt, så vil jeg se lige linjer,
for vinkler på 90 grader forekommer normalt ikke i naturen.
Det er sjældent.
Jeg vil faktisk bare sejle lige midt i.
Se her, Graham.
Under vandet nærmer Mike og jeg os nogle enorme sten
på den ellers tomme havbund.
Storme har hvirvlet sediment op fra bunden, så det er svært at se.
På trods af det er det alligevel let at se de velorganiserede rækker kampesten.
De er lagt helt og aldeles symmetrisk.
Jeg kan svømme langs en række
og observere, at de ligger lige og meget præcist.
Det er et imponerende syn.
Stenblokkene har bemærkelsesværdigt fine kanter og er parallelle.
De her store sten er virkelig enorme.
De er nok fire en halv meter på den ene led
og omkring tre en halv meter på den anden led.
Det her er ikke toppen af en større konstruktion nedenunder.
De fleste blokke er lagt direkte på havbunden.
Det usædvanlige er,
at nogle af de uberørte dele af strukturen
synes at være vandrette på trods af kampestenenes størrelse.
Mike og jeg opdager hvorfor, da vi kigger nærmere.
Der er noget under dem.
Kom herover, Graham.
Se lige her.
En række mindre sten er klemt fast under de store blokke,
så de ligger vandret over havbunden.
Man kan tydeligt se stenene, der fungerer som fundament.
De mindre sten har på ingen måde selv kunne ende under de store blokke,
da nogle af dem vejer op imod ti tons,
medmindre nogen har placeret dem der med vilje.
I mine øjne er der ingen tvivl.
Intet i naturen kan ikke forklare den regelmæssighed og organisering.
Strukturen er planlagt og præcist udført.
Det er åbenlyst, at det er en menneskeskabt struktur.
Det har været svært at lave
en platform af kampesten i vater på en havbund, der skråner.
For at gøre platformen vandret
er der brugt nogle sten som fundament under kampestenene.
Når man var tæt på, var det svært at se,
hvad formationens overordnede form mon skulle være.
Kyles sonarskanninger bør dog give os lidt perspektiv.
Nu kan vi se de blokke, der udgør hoveddelen af vejen.
-Okay. -Her kan man se sprækker.
Absolut.
Her er også vejens ensartede form.
Det er god opløsning.
-De fleste sten ligner hinanden. -Ja.
De er godt tre til tre en halv meter lange
og det samme i bredden.
-Det er nogle store sten. -Helt sikkert.
Se den her lige kant.
Præcis.
Man kan tydeligt se linjerne mellem blokkene.
-De ser ud til at være hugget til. -Ja.
-Derefter blev de lagt som vej. -De er næsten kvadratiske.
Præcis.
Man kan tydeligt se, at det er blokke.
Ja.
Jeg har skannet begge sider på begge sider af vejen,
og der er intet lignende i nærheden.
Hvis formationen skulle være skabt af naturlige tidevandskræfter,
som geologer har insisteret på, siden vejen blev opdaget,
hvorfor skulle den korte del så ligge i en vinkel i forhold til hoveddelen?
Burde de ikke være parallelle?
Og hvorfor er der ingen lignende formationer i nærheden?
Det er ikke kun slitagen og den ensartethed, der er.
-Der er intet lignende i nærheden. -Nemlig.
-De er placeret af nogen. -Ja.
Det er min holdning, at vejen er menneskeskabt.
Hvad siger du til det, Mike?
Hvad er det, vi kigger på?
Jeg har jo dykket verden rundt,
men jeg har aldrig set en lignende struktur.
Den er helt og aldeles unik.
Folk, der mener, at det er en naturlig struktur, siger,
at det er strandsten.
Ofte splintrer en afsats af strandsten
uden at miste sin overordnede form.
De blokke, vi har fundet ved Bimini, er dog fundamentalt anderledes,
og de er alle af den samme pudeform.
Jeg kan ikke se, hvordan naturen skulle kunne skabe det.
Jeg har aldrig set strandsten splintre sådan.
-Har du? -Ej heller mig.
De skriger til mig, at de er menneskeskabt.
Det kunne sagtens være en menneskeskabt struktur.
Har jeg ret, må vejen være blevet lagt,
mens denne del af Bahamasøerne var oven vande.
Hvis vi ekstrapolerer fra al tilgængelig data,
kan vi få et godt indblik i, hvordan den oprindeligt har set ud,
da den lå over kystlinjen.
Den krogede formation løber mere eller mindre fra nordøst til sydvest.
Den er godt 490 meter lang.
Det er næsten fire en halv fodboldbane.
De største blokke er fra tre en halv til næsten fire meter lange
og to til tre meter brede.
Der synes at være tiltænkte huller i formationen på begge afsatser.
Vi kan dog aldrig få at vide, om der har været en træstruktur ovenpå.
Der er kun stenblokkene tilbage.
Den blotte tilstedeværelse af så stor en menneskeskabt struktur her
har dog enorme implikationer.
Denne del af Bahamasøerne har ligget under vand i årtusinder.
De fleste af øerne, som nu udgør det, vi kalder Great Bahama Bank,
var forbundet under istiden.
Der var områder, der lå over 100 meter over havoverfladen.
Det er en del af en stor rektangulær Bahama Ø
lige ud for fastlandet ved Florida.
8.000 ÅR F.V.T.
Det er en ø, der har eksisteret her i over 100.000 år.
BAHAMA Ø
Da den seneste istid sluttede, steg havene med 120 meter.
Det resulterede i,
at millionvis af kvadratkilometer af Jordens bedste områder blev opslugt.
Hvis vi vil fortælle menneskets historie uden at inddrage
de kontinentale sokler under vand, og hvad der skete med dem,
så går vi måske glip af en masse information.
Den nye data om Biminivejen,
indikerer i mine øjne med al tydelighed, at strukturen under vand er urgammel.
Arkæologer er alligevel langsomme til at tage udfordringen op
om at lede efter beviser på ældre civilisationer omkring Bahamas.
De nægter at overveje den mulighed.
Hvis der fandtes en avanceret civilisation for 30.000 år siden,
som er det, Graham tror,
hvor er skraldet så? Hvor er deres hjem?
Hvor er deres stenværktøjer eller metalværktøjer?
Hvor er deres skrifter?
Disse beviser på en avanceret civilisation fra istiden
venter måske bare på at blive fundet under bølgerne på oversvømmet land.
Man finder det dog ikke, hvis man ikke leder.
Du taler ikke om en civilisation på Bimini.
Du taler om en civilisation på hele banken. Den er jo enorm.
-Der er aldrig forsket i det. -Præcis.
Arkæologer mener ikke, at det giver mening at forske i det.
De føler ,
at der er styr på menneskets tidslinje.
Derfor er der ingen grund til at efterforske det.
Biminivejen vender ud mod dybhavskanalen,
som engang under istiden løb mellem Bahama Ø og Nordamerika.
BIMINIVEJEN BAHAMA Ø
Golfstrømmen løber igennem denne kanal,
hvilket gør den enormt vigtig for alle skibe, der sejler mod nord
ud af Den Mexicanske Golf og mod Atlanterhavet.
Det er ligesom Quetzalcoatls legendariske båd uden årer.
Stenblokkene kan være en del af et stort monument eller markeringer.
En søfarende kulturs arv,
da de var vidner til, at vandet steg mod slutningen af den seneste istid.
Måske har den kultur endda kortlagt dette vigtige område.
Jeg har bedt Mike komme med mig på land
for at se på kopier af nogle af verdens ældste kort.
Han er muligvis en erfaren søfarer,
men mit bud er, at han aldrig før har brugt lignende kort.
Disse korts historie er forholdsvis kompliceret.
De er som udgangspunkt tegnet
i det 14., 15. og 16. århundrede af vores æra.
Skaberne vedkender dog, at de har kopieret tidligere kort
og forbundet dem med ny information fra De Store Opdagelsers Tid.
Lad os starte med det her, som er et meget kendt kort.
Det er Piri Reis-kortet, som den tyrkiske admiral har tegnet.
-Okay. -Det var i 1513.
Han har på kortet med egen håndskrift skrevet,
at han har baseret det på 20 ældre kort.
Ud over at bruge de urgamle kilder
refererer Piri Reis også til kort fra nyere rejser til Amerika
foretaget af Columbus og andre.
Slutresultatet blev et verdenskort.
Det er dog kun den vestlige tredjedel, der har overlevet til i dag.
Det er ret interessant, Graham, for her har vi kystlinjen,
der viser Sydamerikas floder ret præcist.
Ja.
Det er en god repræsentation af Sydamerika.
Det, der i mine øjne skiller sig ud som en enorm anomali,
er den her ret store ø,
som ligger ud for Nordamerikas sydøstlige kyst.
Ud for kysten ved et afkortet Florida
finder vi en stor rektangulær ø, der ligger vertikalt.
Den ligner ikke noget, som Columbus burde være stødt på eller have optegnet.
Man har forsøgt at forklare det som en dårlig optegning af Cuba.
Det nægter jeg at tro på, for det kan man altså ikke gøre forkert.
Cuba er lang og tynd og vender anderledes.
Den ligger horisontalt fra øst mod vest, hvor den her ligger fra nord mod syd.
Den her ø findes ikke, og det gjorde den heller ikke i 1513.
Der fandtes dog en ø med præcis samme form og størrelse
under den seneste istid.
Det er den store del af Grand Bahama Bank, der var oven vande.
Hvis man ser nærmere på, hvad Piri Reis tegnede langs øens midte,
så kan man se en række blokke på linje.
Minder det dig om noget?
Den her række minder mig
enormt meget om de kampesten, der udgør Biminivejen.
Det er ikke unormalt for kort fra den periode.
De optegnede det, de fandt karakteristisk ved et område.
Ved Vestafrika er der eksempelvis en elefant.
Der er sære dyr ved Sydamerika.
Her er der optegnet noget, der ikke er bjerge.
Piri Reis tegnede bjerge på anden vis. Det her er noget andet.
Jeg tror, at det er Biminivejen.
Jeg er ligeglad med, om vejen er menneskeskabt eller ej.
Jeg mener, at det er mærkeligt
Biminivejen findes på et kort over havoverfladen.
Ja.
Kortet er fra 1513 og er baseret på ældre kort.
Den sære forekomst af en ø fra istiden
er ikke det eneste underlige ved Piri Reis' imponerende kort.
Der er en kæmpe landmasse her, hvis man går mod syd.
Ja.
Det er ekstremt underligt.
Du har peget på en af de mest kontroversielle dele
af Piri Reis' kort.
Det er en kystlinje, der går ud fra Sydamerika
langs den sydlige grænse af Atlanterhavet.
Den burde ingen kende til i 1513.
Kig også på det her verdenskort.
Pinkerton-kortet blev udgivet i 1812.
Det er enormt retvisende bortset fra én ting.
Antarktis er der ikke.
Vores civilisation opdagede nemlig ikke Antarktis før i 1820.
SYDPOLEN
Det er derfor, at historikere nægter at anerkende muligheden for,
at det kunne forekomme på et kort fra 1513.
Det område af kortet, som folk påstår kunne være Antarktis,
er altså bare ikke Antarktis.
Det er Sydamerika.
NORDAMERIKA SYDAMERIKA
Det, der skete, var, at da Piri Reis tegnede kystlinjen,
løb han tør for papir, så han ændrede kystlinjens retning.
Han tegnede bare en krusedulle.
Vi er blevet duperet af den krusedulle
til at tro, at det er mere.
Det kunne give mening, hvis Piri Reis' kort var det eneste eksempel.
Antarktis er dog på flere kort fra d. 16. århundrede.
Her er det tegnet i mange detaljer og endda navngivet
på Orontius Finnaeus' kort, der blev tegnet i 1531.
Det er også baseret på urgamle kilder,
før nogen moderne opdagelsesrejsende nogensinde havde set Antarktis.
Men hvis det er Antarktis på Piri Reis' kort,
hvorfor vender det så så underligt og er forbundet med Sydamerika?
Kig på Antarktis' kystlinje. Ikke som den er i dag…
SYDAMERIKA - ATLANTERHAVET
ÅR 2000
…men som geologer mener, at den var, da havoverfladen var lavere…
18.000 ÅR F.V.T.
…og den sydlige iskappe gik nordpå under den seneste istid.
Hvis man følger Antarktis' kystlinje fra istiden,
ligner den til forveksling Piri Reis' linje.
Antarktis er gengivet ret præcist,
og næsten som det så ud under istiden, på de urgamle kort,
hvilket er et paradoks, som kræver en forklaring.
I mine øjne har det åbenlyse svar intet at gøre med tilfældigheder.
Det er ikke korttegnerne, der bare har fundet på ting.
Det skyldes de kort, som de har brugt som kilder.
Jeg tror, at disse kort indikerer,
at vi har glemt noget af menneskets historie.
I Indonesien, i Mexico, og i Malta
har vi set enorme strukturer i kampesten, der var tilegnet civilisationens helte,
der ankom i både og underviste de lokale i landbrug, retsstaten og ingeniørkunst.
De her kort antyder, at der længe før Magellans berømte opdagelsesrejser
fandtes en avanceret kultur, der rejste istidens verden rundt.
Beviserne taler for, at vi ikke må afvise muligheden for
at vores forfædre havde opnået en teknologi,
hvormed de kunne kortlægge verdenshavene.
Det må ikke afvises.
Er der andet overbevisende materiale i området,
der indikerer, at der fandtes en menneskeskabt struktur?
Der findes endnu et uforklarligt menneskeskabt vidunder i området.
Det er skjult dybt inde i Biminis tætte mangroveskov.
Området kan kun tilgås via båd.
En række høje på tre en halv meter rejser sig fra sumpen.
De er omkranset af tomme sandbanker og udgør en forunderlig form på 150 meter.
Det minder om de kendte Nazcalinjer i Peru.
Fænomenet kan derfor bedst ses fra luften.
Det viser formen på en af Biminis mest kendte af de urgamle beboere.
Det er en afbildning af en haj, der er skåret ind i mangrovesumpen.
Den har været her, så længe folk kan huske.
Arkæologer har dog aldrig rigtigt undersøgt den,
fordi de ikke kan bekræfte dens oprindelse.
Det er dog stadig et rovdyr, som enhver søfarende kultur,
også den oversete civilisation, som jeg leder efter,
uden tvivl ville have frygtet og respekteret.
Hvem var disse tidlige søfarere så?
Med fare for endnu engang at opildne den gængse forskerverdens vrede…
Lad os tale om Atlantis.
Jeg tror ikke, at Atlantis ligger ved Bimini,
eller at Atlantis overhovedet er i nærheden af Bahamasøerne.
Men sagnet om den sunkne by er fængslende,
netop fordi det indeholder den mest detaljerede beskrivelse af noget,
som jeg mener har eksisteret.
En avanceret civilisation fra istiden, der er gået tabt.
Den græske filosof Platon
er vores ældste overlevende kilde, der beretter om Atlantis.
Han beskriver byen ret detaljeret.
Atlantis var en fremmelig civilisation.
De havde smuk arkitektur, avanceret teknologi
og byplanlægning på en enorm skala.
Atlantis havde også en stor flåde, der var i stand til jordomsejlinger.
Deres styrke blev sendt til både nære og fjerne områder.
Det var indtil byen blev ramt af en række enorme jordskælv og oversvømmelser.
Det var en syndflod.
Atlantis sank under havets overflade.
Platon fik sin beretning om Atlantis fra sin forfader Solon.
Ifølge Platon havde Solon besøgt Egypten.
Vi kender besøgsåret, som er 600 år f.v.t.
Under sit besøg var Solon forbi et tempel,
hvor præsterne talte om en avanceret civilisation, der var gået tabt,
som de kaldte Atlantis.
Dette Atlantis blev tilintetgjort af en oversvømmelse,
9.000 år før Solon besøgte Egypten.
Det giver os et årstal for Atlantis' ødelæggelse. Det er 9.600 år f.v.t.
Det er præcis samme årstal som den globale syndflod
og havenes katastrofale stigning,
der fandt sted mod slutningen af istiden.
Er det et tilfælde? Måske.
Men når fortællingen om Atlantis rammer så præcist
ned i vores seneste videnskabelige data om den seneste istid,
bør selv den mest hårdnakkede skeptiker lige stoppe op og tænke sig om.
Er det ikke langt mere sandsynligt, at det bare er en allegori?
Det ville jeg tro, hvis ikke det var, fordi Platons beretning
bliver gentaget verden over af folk, der ikke havde kontakt med Platon.
Jeg forestiller mig, at de alle drager viden fra den samme kilde.
Det er en fælles erindring af en virkelig begivenhed.
Platon fortæller i sin beretning også om, hvorfor Atlantis gik til grunde.
Det var ikke kun syndfloden.
Det skyldtes også den arrogance, hybris og stolthed,
der var vokset frem i Atlantis.
Derfor blev Atlantis tilintetgjort.
Atlantis var ikke længere i harmoni med universet.
Jeg mener, at vores civilisation står nær en lignende pine.
Vi er ikke længere i harmoni med universet.
Vi bedrager os selv med vores bedrifter.
Vi er villige til at påtvinge andre vores magt verden over.
Det rammer svagere folkefærd.
Taler man rent mytologisk, så vil disse kendsgerninger
indikere, at vores civilisation er i overhængende fare.
Da jeg udgav Gudernes Fingeraftryk i 1995,
troede jeg ikke, at jeg havde mere at sige
om muligheden for en overset civilisation.
Jeg blev derefter gjort opmærksom på en enorm og ret imponerende
arkæologisk udgravning i Tyrkiet med kampesten.
Det beviser, at vores forfædre fra istiden
var i stand til langt mere, end historikere nogensinde har drømt om.
Det taler i mine øjne for en civilisation, der er gået tabt,
som arkæologien ikke for alvor har taget fat på.
Området menes at have den ældste overlevende
struktur af kampesten i verden.
Deri er der måske hugget en advarsel i sten:
Den urgamle dommedag fra den seneste istid,
der næsten udslettede menneskeheden…
…kunne vende tilbage.
Derfor går min næste tur til Tyrkiet.