СЕРІАЛ NETFLIX
Якщо ви пошукаєте мене у «Вікіпедії»…
ГРЕМ ХЕНКОК
…то знайдете, що мене описують, як псевдоархеолога або псевдонауковця.
ПСЕВДОНАУКОВІ
Я щиро вважаю це абсурдним.
Я є псевдонауковцем не більше, ніж дельфін є псевдорибою.
Я журналіст-дослідник.
Моєю роботою є дослідження офіційної історії.
Що саме в минулому
не може пояснити сучасна модель доісторичного часу?
Аномалії та парадокси становлять великий інтерес.
Саме це привело мене сюди, на Багамські острови.
ПРИВИДИ ЗАТОНУЛОЇ ЦИВІЛІЗАЦІЇ
Я зачарований частинами світу, які ще не розглянули належним чином.
Тому я роками пірнаю біля континентальних шельфів,
бо 26 мільйонів квадратних кілометрів землі,
які зараз під водою, були сушею під час льодовикового періоду.
Включно з цим місцем на Багамських островах.
Це острови Біміні.
МЕКСИКАНСЬКА ЗАТОКА — АТЛАНТИЧНИЙ ОКЕАН
Менш ніж за 100 кілометрів від Маямі,
від Американського материка Біміні відділяє
глибоководний канал, відомий як Флоридська протока.
ФЛОРИДА — ФЛОРИДСЬКА ПРОТОКА — БІМІНІ
Може здатися, що це неочевидне місце
для пошуку слідів утраченої цивілізації,
але під цими хвилями було знайдено дещо неймовірне.
Лише за півмилі від берегової лінії, неподалік від течії Гольфстрим,
знаходиться величезна структура з охайно викладених каменів-гігантів…
що має всі ознаки мегалітичної дороги або брукованої тераси…
ДОРОГА БІМІНІ
…через що вона отримала прізвисько «Дорога Біміні».
АТЛАНТИДА НА БАГАМАХ?
Скупчення вперше було виявлено в 1968 році групою водолазів,
які шукали легендарне загублене місто Атлантиду
під водами Багам.
ВОДИ БІМІНІ ПОДАЮТЬ ОЗНАКИ ЗАГУБЛЕНОЇ ЦИВІЛІЗАЦІЇ
У своєму захопленні вони оголосили світові,
що знайшли дорогу до самої Атлантиди.
ЗНАЙДЕНА АТЛАНТИДА
Ця держава Атлантида мала б існувати 10 000 років тому
й мала б напасти на Афіни. Греків 10 000 років тому не існувало.
Це все просто абсурд.
НАУКОВЕЦЬ РОЗПОВІДАЄ ПРО ЗАТОПЛЕНЕ МІСТО
Боюся, ця оповідь не має нічого спільного з історією.
ЯКЩО ЦЕ НЕ АТЛАНТИДА, ТО ЩО? У ПОШУКАХ ЗАГУБЛЕНОГО КОНТИНЕНТУ
Очікувано, через усі ці розмови про Атлантиду археологи відкинули те,
що здавалося підводною мегалітичною структурою…
ГЕОЛОГІЧНА ЗАГАДКА: АТЛАНТИДА ЧИ ПРИРОДНЕ СМІТТЯ?
…як не більш, ніж бурхливий ажіотаж.
По сьогодні археологи наполягають,
що це підводне скупчення є лише ділянкою зруйнованої берегової скелі,
імовірно сформованої біля 3000 років тому природними процесами.
Не бажаючи ризикувати своєю репутацією,
лише деякі вчені досліджували його серйозно.
У мене немає таких застережень.
Бо, незалежно від того,
є структура Біміні частиною підводного міста чи ні,
було б необачно ігнорувати її повністю.
Саме тому я прибув сюди
із найсучаснішими технологіями та командою експертів,
щоб відновити цю закриту справу.
Мій приятель по дайвінгу — доктор Майкл Гейлі…
Дайте мені маску.
…морський біолог, який досліджує води Карибського моря
понад 40 років.
Греме, підпливімо сюди.
Так звана дорога Біміні лежить
лише за п'ять з половиною метрів від поверхні.
Легке занурення.
Поки ми з Майком наближаємося до містичної структури,
нагорі інший член нашої команди, Кайл Дюфолт,
готується сканувати територію за допомогою гідролокатора.
Кайл — морський дослідник,
який має багаторічний досвід полювання на уламки та аномалії
на морському дні в усьому світі.
Усе готово.
Його гідролокатор повинен показати дорогу, як рентген,
даючи нам значно чіткіший погляд
на те, як ці блоки могли бути викладені раніше.
Я сподіваюся показати те, чого люди ще ніколи не бачили.
КАЙЛ ДЮФОЛТ — МОРСЬКИЙ ДОСЛІДНИК
Якщо це справді рукотворний об'єкт, я хотів би бачити точні лінії,
бо прямі кути зазвичай не зустрічаються в природі.
Це велика рідкість.
Гаразд, я б хотів просто пройтися посередині.
Греме, поглянь.
Унизу ми з Майком наближаємося до вервечки величезних каменів,
окрім яких на дні нічого немає.
Нещодавні шторми сколихнули осад, погіршивши видимість.
Незважаючи на це, легко помітити добре організовані ряди мегалітів.
Вони викладені в ідеальній симетрії.
Я можу пливти збоку вздовж ряду
і бачити цілковиту рівність і точність.
Це дуже вражаюче видовище.
Плити надзвичайно прямокутні та паралельні.
Ці блоки є просто величезними.
Вони мають приблизно п'ять метрів уздовж однієї осі
та приблизно чотири метри вздовж іншої.
Це не верх якоїсь більшої закопаної споруди.
Більшість блоків викладено прямо на дні океану.
Дуже незвично,
що деякі з незайманих частин структури
виглядають рівними, незважаючи на величезні розміри мегалітів.
І коли ми з Майком придивляємося ближче, то дізнаємося чому.
Під ними щось є.
Давай сюди, Греме.
Поглянь.
Низка менших каменів втиснута під ці величезні плити,
зберігаючи їхню рівновагу над морським дном.
Ці камені-фундамент видно дуже чітко.
Ці камені ніяк не могли потрапити під ці плити,
деякі з них вагою до десяти тонн,
хіба що їх туди поставили навмисне.
На мою думку, в цьому немає сумніву.
Природа просто не може пояснити регулярність, організацію,
планування та точність цієї структури.
Очевидно, що перед нами споруда, створена людьми.
Величезні зусилля пішли на те,
щоб створити рівну мегалітичну платформу на похилому рельєфі.
І щоб вирівняти цю платформу,
вони використовували камені-фундамент під великими мегалітами.
Зблизька було нескладно побачити,
яким міг бути задум щодо загальної форми скупчення.
Але гідролокаторне сканування Кайла має дати нам додаткову перспективу.
Тепер вам видно камені головної секції дороги.
-Гаразд. -Однозначно видно тріщини…
Безумовно.
Та рівномірну форму дороги.
Чіткість неймовірна.
-Більшість каменів однакові. -Так.
Зазвичай вони від трьох до чотирьох метрів завдовжки,
стільки ж завширшки.
-Тож доволі суттєві шматки, так. -Точно.
Погляньте на цей прямий край.
Так, абсолютно.
Можна чітко побачити лінії між блоками.
-Наче вони були виготовлені… -Так.
-А тоді викладені у формі дороги. Це… -Майже ідеально квадратні.
Однозначно.
Як я й сказав, точно можна побачити, що це блоки.
Так.
Я відсканував обидві сторони з кожного боку дороги,
і навколо більше немає нічого схожого.
Якби це формування було просто результатом природних припливів,
як наполягали геологи, коли його вперше відкрили,
чому тоді коротша секції дороги лежить під кутом до головної?
Вони ж мають бути паралельними.
І чому ми не бачимо поряд інших схожих утворень?
Не тільки вивітрювання чи просто однорідність їх усіх…
-Але ніщо навколо не схоже на це… -Так.
-Хтось поклав це тут. -Так.
Тож моя особиста думка, що це робота людських рук.
Тож Майку, що ти думаєш про це?
На що ми дивилися?
Ну, я пірнав у всьому світі,
і я ще не бачив подібної структури.
Вона цілком унікальна.
Коли я слухаю аргументи тих, хто вважає, що це природна структура,
вони кажуть, що це берегова скеля.
Часто берегова скеля розколюється на частини,
при цьому зберігаючи свою загальну форму.
Але камені Біміні, очевидно, відрізняються один від одного
і є рівномірно прямокутними.
Мені дуже важко уявити, як це могла зробити природа.
Я ще не бачив, щоб берегова скеля так тріскалася.
-А ти? -Я теж.
Я тут бачу явні ознаки людської майстерності.
Схоже, це цілком може бути рукотворна споруда.
Якщо я маю рацію, вона мала би бути зроблена
тоді, коли ця частина Багам була над водою.
Екстраполюючи з усіх доступних даних,
ми можемо отримати хороше уявлення про те, як вона могла виглядати колись,
лежачи понад узбережжям.
Гачкоподібне формування орієнтоване приблизно на південний захід,
близько 480 метрів завдовжки.
Майже чотири з половиною футбольні поля.
Найбільші блоки завдовжки від трьох до чотирьох метрів
та завширшки від двох до трьох.
І на обох терасах, здається, є навмисні прогалини.
Але неможливо дізнатися, чи була якась дерев'яна структура побудована згори.
Залишилися лише камені.
Але саме існування такої великої рукотворної споруди тут
має надзвичайні наслідки.
Тому що ця частина Багамських островів була під водою тисячі років.
Насправді більшість островів, що тепер складають Великий Багамський берег,
були поєднані під час льодовикового періоду,
місцями піднімаючись на 100 метрів над рівнем моря.
ФЛОРИДА — БІМІНІ
Частина величезного прямокутного Багамського острова
просто біля материка, що зараз є Флоридою…
8000 РІК ДО Н. Е.
…острів, що існував тут понад 100 000 років.
БАГАМСЬКИЙ ОСТРІВ
Наприкінці останнього льодовикового періоду рівень моря піднявся на 120 метрів
і в ході цього
проковтнув мільйони квадратних кілометрів найкращої землі на планеті.
І якщо ми спробуємо розповісти людську історію, не беручи до уваги
ці занурені континентальні шельфи та те, що на них відбувалося,
тоді ми можемо пропустити чимало важливої інформації.
Нові дані, які ми зібрали на дорозі Біміні,
наполегливо підказують мені, що ця, тепер підводна, споруда є древньою.
Однак археологи повільно реагують на потребу
пошуку доказів старіших цивілізацій тут, на Багамських островах.
Вони відмовляються розглянути цю можливість.
Якщо розвинута цивілізація справді існувала, скажімо, 30 000 років тому…
ДОКТОР МАЙКЛ ШЕРМЕР, ЖУРНАЛ «СКЕПТИК»
…як вважає Грем, тоді добре,
де їхнє сміття? Де їхні домівки?
Де їхні кам'яні або металеві інструменти?
Де їхня письменність?
Докази розвиненої цивілізації льодовикового періоду можуть існувати,
чекаючи на своє відкриття під хвилями, на затопленій землі.
Але ви їх не знайдете, якщо не шукатимете.
Ти не говориш про цивілізацію на Біміні.
Ти говориш про цивілізацію на цілому архіпелазі, який є величезним.
-Дослідження просто ніколи не робили. -Так.
Бо археологія вважає, що проводити їх немає сенсу.
Бо археологія вважає,
що історія людської цивілізації вже встановлена.
Тож немає підстав це досліджувати.
ФЛОРИДА
Із дороги Біміні дійсно видно глибоководну протоку,
яка колись проходила між Багамським островом та Північною Америкою.
ДОРОГА БІМІНІ — БАГАМСЬКИЙ ОСТРІВ
Канал, через який протікає Гольфстрим,
що робить його вкрай важливим орієнтиром для кораблів, що прямують на північ,
із Мексиканської затоки до Атлантики.
Як-от легендарного човна Кетцалькоатля без весел.
Кам'яні плити могли бути частиною більшого пам'ятника чи позначали якесь місце.
Спадщина морської культури,
що була свідком підйому води наприкінці останнього льодовикового періоду.
Культури, яка, можливо, накреслила мапу цього важливого місця.
Я попросив Майка приєднатися до мене на березі,
щоб переглянути копії одних із найстаріших збережених карт світу.
Він може бути досвідченим мореплавцем,
але, закладаюся, що таких мап він ніколи не використовував.
Історія цих карт досить заплутана.
Ці мапи зазвичай малювали
в 14-му,15-му й 16-му століттях нашої ери.
Але картографи відкрито визнавали, що вони копіювали зі старих карт-джерел
і поєднували їх із новою інформацією з періоду географічних відкриттів.
Почнімо з цієї карти, яка є дуже відомою.
Це мапа Пірі-реїса, намальована турецьким адміралом…
-Так. -У 1513-му.
Він підтверджує власним почерком на карті,
що він спирався на 20 старіших мап-джерел.
На додачу до цих древніх джерел,
Пірі-реїс також покликався на графіки з нещодавніх подорожей до Америк
від Христофора Колумба та інших.
Кінцевим результатом була карта світу,
але до сьогодні збереглася лише західна третина.
Це дуже цікаво, Греме, бо тут ми маємо берегову лінію,
де досить точно відтворені річки Південної Америки.
Так.
Справді хороше представлення узбережжя Південної Америки.
Але величезною аномалією, що привертає мою увагу,
є цей дуже великий острів
поруч із південно-східним узбережжям Північної Америки.
Приткнутий біля берега зрізаної Флориди,
це великий, вертикально орієнтований прямокутний острів.
Він не схожий на будь-що, з чим міг стикнутися чи намалювати Колумб.
Дехто пробував пояснити це, як погано намальовану мапу Куби.
Для мене це абсолютно неприйнятно, бо як можна було прочитати її інакше.
Вона довга й тонка й орієнтована на іншу вісь.
І орієнтована зі сходу на захід. А ось це орієнтовано з півночі на південь.
Такого острова не існує, і в 1513-му його теж не було.
Але острів саме такого розміру й форми
існував під час останнього льодовикового періоду.
Значна частина Великих Багамських берегів, яка була над водою.
Придивіться до того, що Пірі-реїс намалював посеред острова,
це серія блоків, вишикуваних у ряд.
Щось вам нагадує?
Для мене цей ряд
дуже схожий на ряд мегалітів на дорозі Біміні.
Це не було б нетиповим для мап цього періоду,
бо вони брали те, що вважали характерною ознакою того району.
Наприклад, ми бачимо цього слона в Західній Африці,
дивних тваринок тут, у Південній Америці.
І цей об'єкт отут, що не є гірським ланцюгом.
Пірі-реїс показує гори не так. Це щось інше.
Думаю, що це дорога Біміні.
Мені байдуже, чи дорога Біміні природна, чи рукотворна.
Про дорогу Біміні я хочу сказати,
що це збіса дивно, що вона зображена на карті на суші.
Так.
На карті, намальованій у 1513-му на основі старіших мап-джерел.
Ця дивна поява острова льодовикового періоду
є не єдиною незвичною характеристикою надзвичайної мапи Пірі-реїса.
Якщо рухатися на південь, тут є велика суша.
Ага.
І це здається надзвичайно дивним.
Ти вказуєш пальцем на один із найбільш суперечливих аспектів
мапи Пірі-реїса.
Це берегова лінія, що тягнеться від Південної Америки
вздовж південного краю Атлантики.
У 1513 році про неї ніхто не мав би знати.
Глянь на цю іншу карту світу.
СУЧАСНА МАПА ПІНКЕРТОНА
Мапа Пінкертона, опублікована в 1812-му.
Вона вражаюче точна, за винятком однієї речі.
Немає Антарктики.
Бо наша цивілізація відкрила Антарктику лише в 1820-му.
ПІВДЕННИЙ ПОЛЮС
Саме тому історики відмовляються визнати можливість того,
що вона може з'явитися на карті, намальованій у 1513-му.
Частина карти, яка, як кажуть, може бути Антарктикою,
ну, це просто не Антарктика.
ДОКТОР КОЛІН ІМБЕР МАНЧЕСТЕРСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
Це Південна Америка.
ПІВНІЧНА АМЕРИКА — ПІВДЕННА АМЕРИКА
Сталося всього лише те, що Пірі-реїс зображав берегову лінію,
папір закінчився, тому він змінив напрямок.
Він просто намалював закарлючку.
І я вважаю, що ця закарлючка переконала нас,
що це щось більше.
Це могло мати сенс, якби мапа Пірі-реїса була єдиним прикладом.
Але Антарктика з'являється й на інших мапах 16-го століття.
АНТАРКТИЧНЕ КОЛО
Ось вона чітко окреслена й навіть названа
на карті Оронція Фінеуса, намальованій у 1531-му.
ПІВДЕННА ЗЕМЛЯ
Знову-таки, на основі древніх джерел,
до того, як перший сучасний мандрівник побачив її.
Але якщо на карті Пірі-реїса зображена Антарктика,
чому вона так дивно орієнтована й поєднана з Південною Америкою?
Погляньте, як виглядає берегова лінія Антарктики в минулому…
ТИХИЙ ОКЕАН — ПІВДЕННА АМЕРИКА АТЛАНТИКА — АФРИКА — ІНДІЙСЬКИЙ ОКЕАН
2000 РІК
…а як, на думку геологів, вона виглядала, коли рівень моря був нижчим…
18 000 РІК ДО Н. Е.
…а південна крижана шапка простягалася на північ під час льодовикового періоду.
Якщо окреслити берегову лінію Антарктики в льодовиковий період,
вона дуже схожа на ту, яку видно на карті Пірі-реїса.
Поява Антарктики на древніх мапах у доволі точних обрисах
і схожою на те, як вона виглядала під час льодовикового періоду,
є справжнім парадоксом і проблемою, що потребує пояснення.
На мою думку, очевидною відповіддю є не збіг,
це не фантазія з боку картографів.
Причина в мапах-джерелах, які вони використовували.
Думаю, ці мапи вказують
на важливий забутий епізод людської історії.
В Індонезії, у Мексиці й на Мальті
ми бачили складні мегалітичні структури, пов'язані з героями, що несли цивілізацію,
які прибували на човні й навчали місцевих землеробству, законам та інженерії.
Ці карти вказують на те, що задовго до славетної експедиції Магеллана
розвинена культура обпливла довкола світу льодовикового періоду.
Це доказ, що ми не повинні відкидати можливість того,
що технологічний рівень наших предків дозволяв їм
досліджувати та описувати світові океани.
Ми не повинні відкидати.
Чи є ще щось переконливе безпосередньо поруч,
що може вказувати на існування рукотворної структури?
Тут є ще одне нерозгадане рукотворне чудо.
Сховане глибоко всередині густого мангрового лісу Біміні,
у місцевості, куди можна потрапити лише на човні.
На три метри над болотом здіймається серія пагорбів,
розділених порожніми ділянками піску, що створює дивний обрис завдовжки 150 метрів.
Як і знамениті Геогліфи Наски в Перу,
це феномен, який найкраще спостерігати з повітря.
Форма одного з найвідоміших древніх жителів Біміні, яку ні з чим не сплутати.
Це зображення акули, висічене в мангровому болоті,
було тут, відколи люди знають це місце.
Хоча археологи його ніколи серйозно не вивчали,
бо не можуть підтвердити його походження.
Однак це хижак, якого будь-яка древня мореплавна культура,
включно з утраченою цивілізацією, яку я шукаю,
напевне би боялася і якого б поважала.
То ким були ці стародавні мореплавці?
Що ж, ризикуючи вчергове викликати лють мейнстримних учених…
Поговорімо про Атлантиду.
Я не вірю, що Біміні є місцем Атлантиди,
чи що Атлантида лежить будь-де поруч із Багамами.
Але легенда про затоплене місто інтригує
саме тому, що вона пропонує нам найбільш детальний опис того,
що, я думаю, справді існувало.
Втрачена розвинена цивілізація льодовикового періоду.
Грецький філософ Платон
є найдавнішим джерелом історії Атлантиди, яке дійшло до наших днів.
Цю історію він описує досить чітко.
Атлантида була ранньою цивілізацією.
Вона мала прекрасну архітектуру, передові технології
та монументальне міське планування.
Вона також керувала величезним флотом, здатним плавати по всьому світу,
засвідчуючи свою силу поруч та далеко в океанах.
А тоді місто вразила серія потужних землетрусів і повеней,
справжній катаклізм,
і його поглинули хвилі.
Платон говорить нам, що історія Атлантиди дійшла до нього через його предка, Солона.
Солон відвідував Єгипет.
І ми знаємо дату цього візиту. Це 600 рік до нашої ери.
Під час цього візиту він побував у храмі,
і його жерці згадували про втрачену розвинену цивілізацію,
яку вони називали Атлантидою,
яка була знищена повінню
за 9000 років до візиту Солона.
Тож у нас є дата знищення Атлантиди, 9600 рік до нашої ери.
Саме в той час стався епізод глобального катаклізму
та катастрофічне підняття рівня води,
які припали на кінець льодовикового періоду.
Збіг? Можливо.
Але те, що розповідь про Атлантиду так добре узгоджується
з останніми науковими доказами щодо кінця льодовикового періоду,
має змусити задуматися навіть найбільш затятих скептиків.
Хіба не є значно ймовірнішим, що це просто якась алегорія?
«НЬЮСНАЙТ», BBC, 1998 РІК
Я б так вважав, якби не той факт, що історія Платона
повторюється скрізь у світі людьми, які не мали контакту з Платоном.
Я підозрюю, що вони всі використовують спільне джерело,
спільну пам'ять справжньої події.
Коли Платон розповідає історію Атлантиди, він також розповідає, чому вона загинула.
Це було не лише через катаклізм.
Причинами були зарозумілість і марнославство,
які поширилися в Атлантиді.
Ось чому Атлантида була знищена.
Бо вона порушила гармонію зі всесвітом.
І я вважаю, що перед нашою сьогоднішньою цивілізацією постав дуже схожий виклик.
Ми порушили гармонію зі всесвітом.
Наша пиха через власні досягнення,
наша готовність нав'язувати нашу владу у всьому світі
іншим, слабших народам.
Всі ці речі в міфологічному сенсі
вказують на те, що наша цивілізація в дуже великій небезпеці.
Коли я видав «Сліди богів» у 1995-му,
я думав, що мені більше немає що сказати
про шанс існування втраченої цивілізації.
Я дізнався про величезну й справді вражаючу
новознайдену мегалітичну пам'ятку в Туреччині.
Вона довела, що наші предки з льодовикового періоду
були здатні на значно більше, ніж історики будь-коли уявляли.
Я тут бачу потужні ознаки втраченої цивілізації,
яку археологія не приймає.
Це пам'ятка, яку зараз вважають найдавнішою збереженою
мегалітичною структурою світу.
Вона також могла залишити нам попередження, закодоване в камені,
про те, що прадавній апокаліпсис льодовикового періоду,
що майже зруйнував людство…
може повернутися.
Тож далі я прямую до Туреччини.
Переклад субтитрів: Роман Захарчук