NETFLIXOVA SERIJA
Ako me potražite na Wikipediji,
vidjet ćete da me opisuju kao pseudoarheologa ili pseudoznanstvenika.
PSEUDOZNANSTVENE TEORIJE
To je apsurdno.
Nisam pseudoznanstvenik ništa više negoli je dupin pseudo-riba.
Ja sam istraživački novinar.
Moj je posao istražiti službenu priču.
Koji dio prošlosti
postojeći modeli prapovijesti ne mogu objasniti?
Anomalije i paradoksi iznimno me zanimaju.
Zato sam došao na Bahame.
DUHOVI POTOPLJENOG SVIJETA
Fasciniraju me dijelovi svijeta koji nisu temeljito istraženi.
Godinama sam ronio u kontinentalnim šelfovima,
jer je 25 milijuna četvornih kilometara tla,
koje je bilo iznad vode tijekom ledenog doba, sada ispod vode.
Tako je i ovdje na Bahamima.
Ovo je otočje Bimini.
MEKSIČKI ZALJEV ATLANTSKI OCEAN
Nalazi se manje od 100 km od obale Miamija
i od američkog ga kontinenta dijeli
duboki kanal po nazivu Floridski prolaz.
FLORIDA - FLORIDSKI PROLAZ - BIMINI
Možda mislite da je ovo neobično mjesto
za traženje drevne civilizacije,
ali ovdje je ispod valova otkriveno nešto nevjerojatno.
Pet stotina metara od obale, nedaleko od Golfske struje,
nalazi se ogromna građevina izgrađena od golemog kamenja.
Čini se da je riječ o megalitskoj cesti ili popločenoj terasi.
BIMINIJSKA CESTA
Zbog toga je dobila nadimak „Biminijska cesta”.
ATLANTIDA NA BAHAMIMA?
Ovu je formaciju stijena 1968. g. otkrila skupina ronioca
koja je tražila legendarni izgubljeni grad Atlantidu
u moru kod Bahama.
TRAGOVI IZGUBLJENOG SVIJETA U VODAMA BIMINIJA
Ronioci su svijetu uzbuđeno objavili
da su pronašli cestu za Atlantidu.
PRONAĐENA ATLANTIDA
Atlantida je navodno postojala 8000. g. pr. n. e.
i navodno je napala Atenu. Grci nisu postojali 8000. g. pr. n. e.
To je jednostavno apsurdno.
ZNANSTVENIK PRIČA O POTOPLJENOM GRADU
Bojim se da ova priča nije povijesno utemeljena.
AKO OVO NIJE ATLANTIDA, ŠTO JE TO? OTKRIĆE IZGUBLJENOG KONTINENTA
Kao što se moglo očekivati, zbog spomena Atlantide arheolozi su zanemarili
potencijalnu podvodnu megalitsku građevinu…
GEOLOŠKA ENIGMA: ATLANTIDA ILI PRIRODNI OTPAD?
…kao još jednu napuhanu priču.
Arheolozi do danas inzistiraju na tome
da je ova podvodna formacija samo skupina razlomljenog plažnog kamenja,
koja je vjerojatno nastala prirodnim putem prije 3000 godina.
Strahujući za svoju reputaciju,
malo ju je akademika ozbiljno istraživalo.
No ja se ne ustručavam to učiniti.
Bez obzira na to
je li formacija u Biminiju dio podvodnog grada ili nije,
bilo bi nepromišljeno posve je zanemariti.
Zato sam došao ovamo
s najmodernijom tehnologijom i ekipom stručnjaka
kako bih otvorio ovaj hladni slučaj.
Moj je ronilački partner dr. Michael Haley…
Dodaj mi masku.
…morski biolog koji istražuje karipske vode
već više od 40 godina.
Grahame, idemo ovamo.
Takozvana Biminijska cesta nalazi se
na dubini od samo pet i pol metara.
Lagan zaron.
Mike i ja zaputili smo se k tajanstvenoj građevini,
a Kyle Dufault, još jedan član našeg tima,
priprema se skenirati područje svojim sonarom.
Kyle je istraživač podmorja
koji je proveo godine u morima diljem svijeta
tražeći olupine i anomalije.
Sve je spremno.
Sonar će prikazati cestu poput rendgena
i pružiti nam jasniji uvid
u način na koji su blokovi postavljeni.
Nadam se da ćemo vidjeti nešto što još nitko nije vidio.
ISTRAŽIVAČ PODMORJA
Ako je građevina djelo ljudskih ruku, nadam se da ću vidjeti precizne linije,
jer kutovi od 90 stupnjeva obično se ne pojavljuju u prirodi.
To je rijetkost.
Povući ću sonar po sredini.
Grahame, vidi ovo.
Mike i ja približavamo se nizu golemih blokova
na inače pustom morskom dnu.
Nedavne oluje uzburkale su morski talog, pa je vidljivost smanjena.
Unatoč tome, lako je vidjeti pravilno posložene megalite.
Položeni su potpuno simetrično.
Dok plivam uz rub,
vidim da su poravnani i precizni.
Vrlo dojmljiv prizor.
Ploče su začuđujuće paralelne i ravnih rubova.
Veći su blokovi zaista ogromni.
Dugački su oko pet metara
i široki oko četiri metra.
Ovo nije vrh velike ukopane građevine.
Većina blokova položena je izravno na dno oceana.
Neobično je
to što se na dijelovima s boljom vidljivošću
vidi da su blokovi poravnani, usprkos ogromnoj veličini megalita.
Kad smo se Mike i ja približili, otkrili smo i zašto.
Nešto se nalazi ispod.
Dođi ovamo, Grahame.
Pogledaj ovo.
Ispod ogromnih ploča niz je manjeg kamenja
koje ih drži poravnane iznad morskog dna.
Jasno se vidi to kamenje u temeljima.
Kamenje nije moglo završiti ispod ploča,
od kojih neke teže i do deset tona,
ako nije namjerno postavljeno ondje.
Nema sumnje, po mom mišljenju.
Prirodni procesi ne mogu objasniti pravilnost, organizaciju,
plan i preciznost ove građevine.
Jasno je da gledamo u djelo ljudskih ruku.
Uložen je golem napor za izradu
poravnane megalitske platforme na kosini.
Da bi platforma bila ujednačena,
ispod megalita su postavljeni temeljni blokovi.
Izbliza je teško procijeniti
kako je formacija trebala izgledati.
Ali Kyleov sonar omogućit će nam drukčiju perspektivu.
Ovo su blokovi na glavnom dijelu ceste.
-U redu. -Možeš vidjeti pukotine.
Itekako.
I ujednačen oblik ceste.
Nevjerojatno je detaljno.
-Kamenje je uglavnom vrlo slično. -Da.
Kameni su blokovi uglavnom dugi tri do četiri metra
i tri do četiri metra široki.
-Zaista veliko kamenje. -Definitivno.
Pogledaj ovaj ravni rub.
Da, nema sumnje.
Jasno možeš vidjeti linije između blokova.
-Kao da su izrađeni. -Da.
-I zatim položeni da tvore cestu. -Gotovo su savršeno pravilni.
Svakako.
Vidi se da je riječ o blokovima.
Da.
Skenirao sam s obje strane ceste
i u okolici nema ničeg sličnog.
Ako je ova formacija samo rezultat djelovanja morskih struja,
što su geolozi tvrdili kad je otkrivena,
zašto bi kraći dio ceste ležao pod kutom u odnosu na glavni dio?
Ne bi li bili usporedni?
I zašto u blizini nema sličnih formacija?
Lako za trošnost i ujednačenost,
ali ništa u blizini nije ni slično tome.
-Netko je to izgradio. -Da.
Moje je mišljenje da je cesta djelo ljudskih ruku.
Mike, što misliš?
Što smo upravo vidjeli?
Ronio sam diljem svijeta
i nikad nisam vidio ništa slično.
Ovo je jedinstvena građevina.
Oni koji tvrde da je ovo prirodna tvorevina
kažu da su to plažne stijene.
Takve se stijene često razlome na komade,
ali ipak zadrže prvotni oblik.
No blokovi u Biminiju ne izgledaju kao dio cjeline
i ujednačenog su jastučastog oblika.
Ne mogu zamisliti da su djelo prirode.
Nikad nisam vidio da se stijena tako razlomi.
-A ti? -Ni ja.
Izgledaju kao proizvod ljudskog rada.
Moguće je da je građevina djelo ljudskih ruku.
Ako imam pravo, cesta je izgrađena
kad je ovaj dio Bahama bio iznad površine oceana.
Ekstrapolacijom iz dobivenih podataka
možemo pretpostaviti i kako je cesta izgledala
dok se nalazila na obali.
Kukasta formacija protezala se od sjeveroistoka prema jugozapadu.
Bila je duga oko 500 m,
poput četiri i pol nogometna terena.
Najveći su blokovi dugi tri do četiri metra
i dva do tri metra široki.
Obje terase imaju namjerne praznine.
Ne možemo znati je li postojala i kakva drvena nadgradnja.
Preostali su samo kameni blokovi.
Ali postojanje goleme građevine na ovome mjestu
ima nevjerojatne implikacije.
Jer ovaj je dio Bahama već tisućama godina ispod vode.
Zapravo, većina otoka današnje karbonatne platforme Bahama
tijekom ledenog doba bili su povezani
te su katkad bili i više od 100 m iznad površine mora.
Bili su dio velikog četvrtastog otoka Bahama,
tik do današnje Floride.
8000. g. pr. n. e.
Taj je otok postojao više od 100 000 godina.
OTOK BAHAMA
Morska je razina porasla 120 m krajem posljednjeg ledenog doba
i pritom je
prekrila milijune četvornih kilometara najpoželjnijeg kopna na planetu.
Pokušavamo li ispričati priču o čovječanstvu
zanemarujući potopljene kontinentalne šelfove,
promaknut će nam mnogo važnih informacija.
Podaci koje smo sakupili o Biminijskoj cesti
jasno ukazuju na drevno porijeklo ove podvodne građevine.
Ali arheolozi se ne žele upustiti u izazov
potrage za tragovima starijih civilizacija na Bahamima.
Odbijaju uopće razmotriti tu mogućnost.
Ako je prije 30 000 godina postojala drevna civilizacija,
kao što Graham misli,
gdje je njihov otpad? Gdje su njihovi domovi?
Gdje je njihovo kameno ili metalno oruđe?
Gdje su njihovi zapisi?
Možda dokazi o naprednoj civilizaciji ledenog doba
čekaju da ih pronađemo ispod površine, na kopnu koje je s vremenom poplavljeno.
Ali nećemo ih pronaći ne budemo li ih tražili.
Ne govoriš o civilizaciji na Biminiju,
već na cijeloj platformi, što bi bilo golemo otkriće.
-Nikad je nisu istražili. -Da.
Arheolozi smatraju da to nema smisla.
Jer smatraju
da već znaju kada je civilizacija nastala,
pa nema smisla dalje istraživati.
Biminijska cesta nalazi se iznad dubokog kanala
koji se tijekom ledenog doba protezao između Bahame i Sj. Amerike.
BIMINIJSKA CESTA OTOK BAHAMA
Tim kanalom prolazi Golfska struja,
pa je on važan orijentir za brodove koji idu na sjever
ploveći iz Meksičkog zaljeva prema Atlantskom oceanu.
Poput legendarnog Quetzalcoatlovog čamca bez vesala.
Kamene su ploče mogle biti dio veće građevine ili referentne točke.
Nasljeđe pomorske kulture
koja je svjedočila porastu razine mora krajem ledenog doba.
Kulture koja je možda i mapirala ovo važno mjesto.
Zamolio sam Mikea da mi se pridruži na obali
kako bismo pregledali replike nekih od najstarijih karata.
Iako je iskusan moreplovac,
ovakve karte sigurno nije vidio.
Njihova je priča prilično komplicirana.
Uglavnom su crtane
u 14., 15. i 16. stoljeću,
ali kartografi nisu skrivali da su nadopunjavali starije karte
novim informacijama iz razdoblja velikih geografskih otkrića.
Počnimo s ovom kartom. Vrlo je slavna.
Ovo je karta Pirija Reisa, djelo turskog admirala.
-Dobro. -Iz 1513. g.
Vlastitim nam je rukopisom dao do znanja
da se karta temelji na 20 starijih karata.
Uz drevne izvore,
Piri Reis pouzdao se i u karte s nedavnih putovanja u Amerike,
koje su izradili Kolumbo i drugi.
Krajnji je rezultat bio karta svijeta,
ali sačuvana je samo lijeva trećina karte.
Ovo je zanimljivo, Grahame. Prikazuje obalu
i rijeke Južne Amerike velikom preciznošću.
Da.
To je vrlo dobar prikaz južnoameričke obale.
Ali velika je anomalija
prisustvo ovog golemog otoka
pored jugoistočne obale Sjeverne Amerike.
Uz obalu krnje Floride
nalazi se golemi, okomito orijentirani pravokutni otok.
Ne izgleda kao nešto što bi Kolumbo otkrio ili ucrtao.
Neki ga objašnjavaju kao loše nacrtanu Kubu.
A to mi ne zvuči uvjerljivo, jer nije moguće toliko pogriješiti.
Kuba je tanka, dugačka i drukčije orijentirana.
Leži u smjeru istok-zapad, a ovo je u smjeru sjever-jug.
Takav otok ne postoji, a nije postojao ni 1513. g.
Ali otok te veličine i oblika
postojao je tijekom posljednjeg ledenog doba.
Veći dio karbonatne platforme bio je iznad vode.
Pogledate li pobliže što je Piri Reis ucrtao,
vidjet ćete niz blokova.
Podsjeća li vas to na nešto?
Ovo mi izgleda
isto kao nizovi megalita na Biminijskoj cesti.
To nije neuobičajeno za karte iz tog razdoblja.
Smatrali su to karakterističnom značajkom tog područja.
Poput ovog slona u zapadnoj Africi.
U Južnoj Americi su ove neobične životinje.
A tu je i ovo. To nisu planine.
Piri Reis ne prikazuje tako planine. To je nešto drugo.
Mislim da je to Biminijska cesta.
Nije važno je li Biminijska cesta djelo ljudskih ruku.
Sve što tvrdim jest
da je jebeno čudno što je na karti ucrtana na površini.
Da.
Na karti iz 1513. g., koja se temelji na starijim kartama.
Čudnovata pojava otoka iz ledenog doba
nije jedina neobična značajka nevjerojatne karte Pirija Reisa.
Na jugu se nalazi golema kopnena masa.
Da.
Ovo je veoma neobično.
Prepoznao si jedan od najkontroverznijih dijelova
karte Pirija Reisa.
Riječ je o obali koja se iz Južne Amerike
nastavlja uz južni rub Atlantskog oceana.
Nitko nije trebao znati za nju 1513. g.
Pogledajte ovu kartu.
Pinkertonovu kartu, objavljenu 1812. g.
Zapanjujuće je precizna, izuzev jednog detalja.
Nema Antarktike.
Naša civilizacija nije otkrila Antarktiku do 1820. g.
JUŽNI POL
Zato povjesničari ne žele priznati da je moguće
da se pojavila na karti iz 1513. g.
Područje za koje kažu da bi moglo biti Antarktika
jednostavno nije Antarktika.
To je Južna Amerika.
SJEVERNA AMERIKA JUŽNA AMERIKA
Piri Reis crtao je obalu,
ostao bez papira i promijenio smjer.
Nešto je našvrljao,
a mi smo svi tome
dali prevelik značaj.
To bi imalo smisla da je karta Pirija Reisa jedini primjer.
Ali Antarktika se pojavljuje i na drugim kartama iz 16. st.
ANTARKTIČKI KRUG
Jasno je ucrtana, pa čak i označena,
na karti Orontiusa Finaeusa iz 1531. g.
JUŽNA ZEMLJA
I ona je bazirana na drevnim kartama,
prije negoli je ijedan moderni istraživač ugledao Antarktiku.
Ali ako se Antarktika zaista pojavljuje na karti Pirija Reisa,
zašto je tako neobično orijentirana i povezana s Južnom Amerikom?
Pogledajmo obalu Antarktike, ne kakva je danas…
TIHI OCEAN - JUŽNA AMERIKA ATLANTSKI OCEAN - AFRIKA - INDIJSKI OCEAN
…već kakva je, prema geolozima, bila kad je razina mora bila niža…
…i kad je južna polarna kapa bila sjevernije, tijekom ledenog doba.
Pogledamo li obalu Antarktike iz ledenog doba,
veoma sliči obali na karti Pirija Reisa.
Prilično precizan prikaz Antarktike
iz razdoblja ledenog doba na drevnim kartama
pravi je paradoks i problem koji valja razjasniti.
Smatram da je očito da se ne radi o slučajnosti.
To nije izmišljotina kartografa.
Uzrok su karte na kojima su temeljili svoj rad.
Vjerujem da te karte ukazuju
na zaboravljenu epizodu ljudske povijesti.
U Indoneziji, u Meksiku i na Malti
vidjeli smo građevine koje se povezuju s junacima koji donose civilizaciju,
koji su stigli brodovima i donijeli ratarstvo, zakone i graditeljstvo.
Ove karte ukazuju na to da je mnogo prije Magellanove ekspedicije
napredna kultura obišla svijet tijekom ledenog doba.
Sve nam to govori da ne smijemo odbaciti mogućnost
da su naši preci bili dovoljno napredni
da mogu istraživati i mapirati svjetske oceane.
Ne smijemo.
Ima li u blizini nešto
što ukazuje na to da je riječ o djelu ljudskih ruku?
Ovdje je još jedno neobjašnjeno i čudesno djelo ljudskih ruku.
Duboko u biminijskoj šumi mangrova
područje je do kojeg se može doći samo čamcem.
Tri metra iznad močvare izdiže se niz brežuljaka
od pijeska koji tvore neobičan oblik dug 150 metara.
Poput slavnih crteža kulture Nazca u Peruu,
i ova se pojava najbolje vidi iz zraka.
Oblik nepogrešivo ocrtava jednog od najpoznatijih stanovnika drevnog Biminija.
Ovaj lik morskog psa, urezan u močvaru mangrova,
ovdje je praktički oduvijek.
Arheolozi ga nisu ozbiljno istraživali
jer ne mogu utvrditi odakle potječe.
No to je grabežljivac kojeg bi se svaka drevna pomorska kultura,
uključujući izgubljenu civilizaciju koju tražim,
bojala i poštovala ga.
Tko su onda bili ti drevni moreplovci?
Iako riskiram da opet navučem na sebe bijes tradicionalnih akademika…
Razgovarajmo o Atlantidi.
Ne vjerujem da je Atlantida bila na Biminiju
ni bilo gdje blizu Bahama.
Ali legenda o potopljenom gradu intrigantna je
upravo zato što nam nudi najdetaljniji opis nečega
što je, vjerujem, postojalo.
Izgubljene napredne civilizacije ledenog doba.
Grčki filozof Platon
najstariji je izvor priče o Atlantidi.
Opisuje je vrlo slikovito.
Atlantida se brzo razvila.
Mogla se pohvaliti prekrasnom arhitekturom, naprednom tehnologijom
i urbanističkim planiranjem monumentalnih razmjera.
Imala je i golemu flotu brodova za putovanje oko svijeta,
pa je svoju moć tako širila putem oceana.
Sve dok grad nije pogodio niz golemih potresa i poplava,
istinska kataklizma,
zbog koje je potonuo.
Platon je rekao da je priču o Atlantidi čuo od svog pretka, Solona.
Solon je posjetio Egipat.
Znamo i kada je to bilo, 600. g. pr. n. e.
Tijekom tog posjeta, posjetio je hram
čiji su svećenici govorili o drevnoj civilizaciji
po imenu Atlantida.
Civilizacija je stradala u poplavi
9000 godina prije Solonovog posjeta.
Tako imamo i datum uništenja Atlantide, 9600. g. pr. n. e.
Upravo su tada nastupili globalna kataklizma
i katastrofalan porast razine mora
do kojeg je došlo krajem ledenog doba.
Je li to slučajnost? Možda.
Ali činjenica što se priča o Atlantidi tako precizno
podudara s najnovijim dokazima o kraju ledenog doba
trebala bi natjerati i najokorjelije sumnjičavce da razmisle.
Nije li mnogo vjerojatnije da je to alegorija?
I ja bih to pomislio da Platonovu priču ne susrećemo
diljem svijeta, u kulturama koje nisu imale veze s Platonom.
Čini mi se da sve imaju zajednički izvor,
zajedničko sjećanje na stvarni događaj.
Kad Platon priča o Atlantidi, kaže nam i zašto je propala.
Uzrok nije bila samo kataklizma,
već i arogancija, oholost i ponos
koji su se raširili Atlantidom.
Zato je Atlantida uništena.
Nije više bila usklađena sa svemirom.
Mislim da je i naša civilizacija u sličnom položaju.
Nismo više usklađeni sa svemirom.
Umišljeni smo zbog svojih postignuća.
Provodimo svoju volju diljem svijeta,
nauštrb manje razvijenih naroda.
Sve to u mitološkom smislu
ukazuje na to da je naša civilizacija u velikoj opasnosti.
Kad sam 1995. g. objavio Otiske bogova,
mislio sam da nemam više što reći
o postojanju izgubljene civilizacije.
Postao sam svjestan ogromnog i zapanjujućeg
novootkrivenog megalitskog nalazišta u Turskoj.
Ono dokazuje da su naši preci iz ledenog doba
bili sposobni za više nego što su povjesničari mogli i sanjati.
Po meni, to je snažan dokaz izgubljene civilizacije
koju arheologija još nije spoznala.
Ovo se nalazište sada smatra najstarijom
megalitskom građevinom na svijetu.
Građevinom koja možda sadržava i upozorenje uklesano u kamen,
o tome da bi se apokalipsa iz ledenog doba,
koja je gotovo uništila čovječanstvo,
mogla vratiti.
Upravo zato idem u Tursku.
Prijevod titlova: Srđan Kos