EN NETFLIX-SERIE
Jeg har følgende problem
med det konventionelle syn på civilisationens udvikling:
Opfattelsen af, at vores civilisation i det 21. århundrede
er menneskehedens største bedrift.
Det gør os indbildske. Det gør os opblæste.
Vi har den forestilling, at vores forfædre var mere primitive end os.
De vidste mindre. De kunne mindre.
Evolutionens udvikling har ikke været en lineær proces
fra primitive hulemænd til anatomisk moderne mennesker.
Sådan har det bare ikke været.
Fortællingen om civilisationens udvikling
er gået op og ned. Der har været fremgang og tilbagegang.
Det er rent faktisk muligt at miste en hel civilisation.
Det er sket før. Lige her i Middelhavet. På Malta.
MED SIRIUS I FOKUS
Malta. Den betagende øgruppe i Middelhavet
har fascineret mig længe.
Jeg tror, at stort set alt det, arkæologerne har fortalt om dens fortid,
er forkert.
Og hvis sandheden fik lov til at komme frem,
ville det være altafgørende for min jagt på en forhistorisk civilisation.
Maltas to hovedøer er som sandkorn i Middelhavet.
Da de er strategisk placeret mellem Europa, Afrika og Mellemøsten,
har de haft stor indflydelse på verdens kulturhistorie i århundreder.
SARDINIEN - SICILIEN - ITALIEN - TUNESIEN GRÆKENLAND - MIDDELHAVET - LIBYEN
Ifølge Maltas officielle tidslinje…
ÅR 2.000.
…bosatte de første mennesker sig her for 7.900 år siden.
5.900 ÅR F.V.T.
De var simple landmænd fra stenalderen.
De krydsede havet i tømmerflåder.
De kom højst sandsynligt fra Sicilien.
KATYA STROUD MALTAS KULTURARV
De tog de første husdyr med.
De første afgrøder.
Efter de bosatte sig her, udviklede de deres egen kultur.
For cirka 5.600 år siden, ifølge den officielle tidslinje…
3.600 ÅR F.V.T.
…byggede de en dag følgende:
Det hedder Ġgantija.
Det er en enorm megalit-konstruktion.
I årtier blev det anset
for en af de ældste fritstående bygningskonstruktioner i verden.
Jeg føler mig lille, når jeg bevæger mig rundt i Ġgantija.
Som en dværg i en kæmpes hus.
For at bygge disse vægge
skulle man løfte hundredvis af kampesten.
Nogle af dem vejede op til 50 ton.
Og dét, vi ser i dag,
svarer kun til halvdelen af templets oprindelige højde.
Ġgantija var gigantisk i sin storhedstid.
På højde med et treetagers hus.
Ydervæggene blev bygget af enorme sten, der blev stablet.
To forbundne templer med ovalformede kamre.
Væggene var malet røde.
Der var flere altre
med forkullede dyreknogler.
Det tyder på religiøse dyreofringer eller gilder.
Der er ingen kilder, der fortæller, hvornår Ġgantija blev bygget.
Ej heller pålidelige kulstofdateringer.
Så hvor gammelt er dette tempel egentlig?
Er der beviser på en glemt civilisation,
som jeg er sikker på blomstrede,
længe før nogen som helst form for civilisation eksisterede?
Grunden, til at arkæologer påstår, at Ġgantija blev bygget for 5.600 år siden,
er, at oldtidslevn fra området
matcher andre arkæologiske områder, som er tidsbestemt til perioden.
Men det betyder ikke, at konstruktionen har samme alder.
Oldtidslevnet kan være blevet efterladt på et senere tidspunkt.
Sandheden er, at Maltas forhistorie ikke giver mening.
Tænk over det.
Kunne de landmænd, som arkæologerne fortæller os
aldrig byggede noget større end et skur,
virkelig udrette alt dette?
Når man kigger på en bygning som Ġgantija,
ville man forvente at finde beviser på udviklingen af evner,
som var nødvendige for at bygge den.
Et samfund ved ikke uden videre, hvordan man flytter 20-30 ton kampesten.
Det skal lære det.
Jeg kan ikke se nogen beviser på det udviklingsforløb.
Og hør lige her:
Ġgantija er ikke det eneste megalittempel på Malta.
På Maltas to øer
har arkæologer opdaget 19 andre forhistoriske konstruktioner.
Alle på en landmasse på størrelse med halvdelen af Chicago.
Ġgantija er umiddelbart den ældste.
Det er utroligt mange templer for øer på den størrelse.
Det krævede meget arbejdskraft.
For meget.
Det tvinger mig til at stille spørgsmålet: Hvem har bygget Ġgantija og hvornår?
Det giver ikke mening, at mennesker med en ret primitiv livsstil
har bygget den største, mest fantastiske
og den mest komplekse konstruktion på Malta.
Jeg tror, at sandheden er kompliceret og meget mere dramatisk.
Vi har allerede set det i Indonesien.
GUNUNG PADANG INDONESIEN
DEN STORE PYRAMIDE I CHOLULA MEXICO
Man kan lære noget værdifuldt af gamle sagn og myter.
Disse historier, som er gået i arv gennem generationer,
burde ikke blive overset af arkæologer.
Og hvis vi lytter til Maltas ældgamle lærdom,
vil den fortælle historien om,
hvem der stod for at bygge Ġgantija.
Der er et spændende forhistorisk sagn, der handler om kæmpen Sansuna.
Sagnet lyder,
at kæmpen havde samleje med en af landets mænd.
Hun fødte en blanding af de to.
For at mindes begivenheden,
byggede hun det enorme tempel på en enkelt dag og nat,
mens hun bar barnet på skuldrene.
Jeg er fascineret af dette sagn. Men det er måske bare et sagn.
Jeg tror jo ikke på, at der har været kæmper på Jorden.
Men hvad hvis hun var et menneske,
som havde utrolige egenskaber og evner,
så hun kunne bygge dette tempel?
Dette sagn har uhyggeligt mange ligheder
med de såkaldte kæmper, der byggede kæmpepyramiden Cholula i Mexico.
Fortællingen er forbundet med en oversvømmelse i forhistorisk tid.
Er det muligt, at disse sagn om kæmper
bygger på minder fra en mere avanceret kultur?
Hvad hvis Maltas forhistoriske tidslinje er forkert?
De sicilianske landmænd kom hertil med tømmerflåde.
Hvad hvis Ġgantija og de andre templer af kampesten
allerede var her?
Hvad hvis disse fantastiske konstruktioner blev bygget af nogle andre?
Måske et langt mere udviklet samfund, der havde bosat sig på Malta lang tid før.
Det er ikke kun muligt…
…det er sandsynligt.
Og jeg tror ikke, at de sejlede hertil.
Jeg tror, at de gik.
Malta har ikke altid været en ø.
Under den seneste istids højdepunkt
var havoverfladen 120 meter lavere,
end den er i dag.
Den maltesiske øgruppe var blot bjergtoppe.
En del af en sammenhængende landmasse, der forbandt Malta
hele vejen til Sicilien.
Og derfra til den sydlige del af Italien og Europa.
ITALIEN - SICILIEN - MALTA
Dengang var Europa ikke et godt sted at bo.
Koldt, tørt og barskt.
Vi ved, at istidens dyr migrerede gennem den urgamle landforbindelse
til det varme, overdådige Malta, hvor de stortrivedes.
Ville mennesker ikke have fulgt efter?
ITALIEN - SICILIEN - MALTA
Arkæologer har fundet spor af tidlige mennesker på Sicilien.
12.000 ÅR F.V.T.
Så hvorfor skulle deres migration mod syd slutte der?
I mine øjne er den mystiske tilsynekomst
af de maltesiske templer for 5.000 eller 6.000 år siden
ikke længere mystisk, når vi accepterer,
at de rent faktisk var der,
under istiden, for 12.000 eller 14.000 år siden,
da Malta var en del af fastlandet.
Problemet er, at arkæologer påstår,
at der ikke er nogen beviser på en menneskerace på Malta
så langt tilbage i tiden.
Men det passer ikke helt.
Beviset er i denne grotte.
Dette er Ghar Dalam.
Den ligger nær Maltas hovedøs sydøstlige kyst.
Det er en geologisk tidsmaskine.
Den giver et indblik i Maltas forhistorie.
Her har oversvømmelser efterladt rester af dyreknogler og fossiler.
De er tusindvis af år gamle.
Dr. Anton Mifsud,
som er formand for den forhistoriske forening på Malta,
har studeret området i årtier.
Det er virkelig stort.
Hans selvstændige fund har skabt stor røre.
Ghar Dalam-grotten er som et arkiv af sten
over Maltas forhistorie.
Jeg kan forstå, at denne stalagmit har stor betydning.
Ja, hvis vi starter med det lysebrune…
-Det hedder et kulturlag. -Okay.
Her har boet mennesker.
KULTURLAG: SPOR AF HUSDYR
-Ja. De sidste 8.000 år. -De sidste 8.000 år. Korrekt.
I bunden er der noget, der kaldes et pleistocænt lag.
-Når vi kommer under det lag… -Ja.
-Så er vi i istiden. -Det var…
Det indeholder spor fra dyr fra istiden.
-Ja. -De kalder det ikke et kulturlag,
da de er overbevist om, at her ingen mennesker var.
Ja, lige præcis.
Hvis man finder noget på denne dybde, er det mindst 11.600 år gammelt.
Hvis den officielle redegørelse af Maltas historie er korrekt,
burde der ikke være jordiske rester, da de lavede udgravningen.
Men arkæologerne fandt alligevel noget for mere end 100 år siden.
Noget, som ingen forventede.
I 1917 var der to arkæologer, der fandt to særlige tænder.
Okay.
De havde en forstenet farve, og der var ingen tandrødder.
Tandrødderne var blevet absorberet af tænderne.
Ja. Er det så tænder fra en neandertaler?
-Ja. -Hvor blev de to tænder fundet?
De blev fundet i bunden af stalagmitten.
-Lige i bunden af stalagmitten. -Nemlig.
Eksperterne fra udgravningen
var sikre på, at de havde fundet beviser,
der ville omskrive Maltas historie.
Her var beviset på…
ITALIEN - SICILIEN - MALTA
…at neandertalerne krydsede istidens landmasse.
Men sommetider graver arkæologer noget op, som andre gerne vil begrave.
I 1952 blev der udført en relativ kulstofdateringsprøve.
Okay. Hvad var resultaterne?
Resultaterne blev aldrig offentliggjort.
Af en eller anden grund blev resultaterne ikke afsløret.
Vi ved dog, at i de efterfølgende år
blev tændernes autenticitet nedtonet.
Historiebøgerne skriver stadig,
at intet menneske har været på Malta før omkring 7.900 år siden.
Hvorfor tror arkæologerne ikke på, at der fandtes mennesker tidligere?
Det er ikke en let opgave at ændre et paradigme.
Når en bestemt tankegang
har fået en gruppe forskere til at fordybe sig i et bestemt område,
er de ikke villige til at give slip på den.
De bliver eksistentielt afhængige af den tankegang.
Et angreb på paradigmet
bliver til et angreb på dem, så de forsvarer det.
Han ville lave sin egen undersøgelse,
så i 2016 betalte dr. Mifsud selv for en analyse af tænderne.
De er blevet undersøgt af tre antropologer…
Okay.
…som bekræfter, at de er fra neandertalere.
Okay.
Dette er bevis på menneskelig aktivitet under istiden.
Hvordan ændrer dette Maltas historie?
Det skubber de oprindelige datoer tilbage. Langt, langt tilbage.
Ja.
Det er nødvendigt at tilføje et nyt kapitel.
Ja.
Hvis vores slægtninge, neandertalerne, kom til Malta,
så beviser det, at landforbindelsen blev brugt af forhistoriske mennesker.
Og det er muligt, at en anden kultur fra istiden
også har efterladt sig spor.
Beviserne på en urgammel civilisation på Malta er overbevisende i mine øjne.
Og det er ikke kun på grund af et par tænder.
Jeg vil gerne vise jer noget, jeg så for første gang for 25 år siden
på min første tur til Malta.
Det var indgraveret i øens grundfjeld.
Fænomenet fremkommer mange steder på øerne.
Parallelle furer er skåret dybt ned i den urgamle kalksten.
Rillerne strækker sig næsten 35 kilometer.
De krydser ofte hinanden, som var det togskinner.
De konventionelle arkæologer formoder,
at de er omkring 2.600 år gamle.
Men de er aldrig blevet nærstuderet.
Der er ikke tegn på, at der er blevet brugt værktøj,
og de er heller ikke resultatet af naturlige processer.
De er helt sikkert menneskeskabte,
selvom deres funktion er uklar.
Man formodede, at det er en urgammel transportrute.
Heraf det kendte navn: "Hjulspor".
Men det, der fascinerer mig, er,
at disse hjulspor ikke kun findes på land.
Nogle af dem fortsætter ud i havet.
Her er to, der er skjult af den moderne vej,
men som går ud i havnens vand på min højre side.
De er tydeligvis lavet, før havene dækkede dem.
I årenes løb, har jeg fundet og fulgt flere af disse undervandsriller.
Jeg har filmet godt en kilometer fra land og ned til 25 meters dybde.
Skaberne må have gjort det,
da den del stadig var over havets overflade.
Det er mere end 12.000 år siden under den seneste istid.
ITALIEN - SICILIEN - MALTA
Det giver anledning til undren. Hvor meget af Maltas forhistorie
er gemt under vandet?
Hvor mange menneskeskabte konstruktioner
og eventuelt templer af megalitter, venter stadig på at blive opdaget?
Jeg tror, at der er en avanceret og urgammel intelligens
bag disse templer på Malta.
De er nemlig langt mere komplekse, end de ser ud til ved første øjekast.
Under en skærm, der beskytter mod vind og vejr,
kan man se en af Maltas mest spektakulære templer: Mnajdra.
Dets futuriske og moderne overdække skygger for himlen.
Det er en skam.
For hvem end der byggede Mnajdra,
havde en utroligt omfattende forståelse af verdensrummet.
Det faktum bestrider Maltas arkæologer ikke.
Vi ved, at de observerede solopgangen
og stjernernes position.
De har taget nogle af disse observationer
og inkorporeret dem i arkitekturen.
Mnajdras arkitekter udtænkte en genial måde at indtegne himlen på.
Ved forårs- og efterårsjævndøgn,
henholdsvis d. 21. marts og d. 21. september,
ville solopgangens stråler dele templets indgang i to.
Derved fyldtes hver en afkrog af templets indre med lys.
Ved de lejligheder ville templets indre have strålet
og være blevet vækket til live på magisk vis.
Og det er ikke det hele.
Ved solopgang under sommer- og vintersolhverv,
henholdsvis den længste og korteste dag på året,
er der anderledes og karakteristisk lysprojektering.
Den oplyser præcist megalitternes kanter,
både højre og venstre side af indgangen.
Dette fænomen er langt fra unikt i urgamle konstruktioner.
Kæmpepyramiden Cholula…
KÆMPEPYRAMIDEN CHOLULA MEXICO
…og de pyramider, der er under den, vender mod solnedgangen
ved sommersolhverv.
Andre områder med megalitter kan prale af den samme opstilling.
STONEHENGE STORBRITANNIEN
Som Stonehenge.
Eller Karnaktemplet i Egypten.
KARNAK EGYPTEN
Disse strukturer blev bygget ved Mnajdra af forhistoriske mennesker
for at fejre ægteskabet mellem himlen og jorden.
Faktisk er Mnajdra og de andre templer
muligvis del af et meget større forhistorisk astronomisk projekt.
Hvis det er sandt, er det noget,
der ville omskrive Maltas forhistoriske tidslinje.
Den hollandske researcher og forfatter Lenie Reedijk
har udforsket hver og et af Maltas templer i kampesten.
Hun har nærstuderet deres placeringer.
Til hendes store overraskelse
er der ingen af Maltas andre templer, der er tilpasset jævndøgn eller solhverv.
De vender heller ikke mod nogle geografiske detaljer i området.
Der er faktisk ikke nogen af dem, der vender den samme retning.
Der er ikke to retninger, der er ens.
-Det er ret usædvanligt. -Det er meget besynderligt.
LENIE REEDIJK - FORFATTER, 'SIRIUS: DE MALTESISKE TEMPLERS STJERNE'
Man ville forvente at en kultur med templer
som kirker eller moskéer, ville have en præference.
Hvorfor er Mnajdra det eneste tempel, der er orienteret efter solhverv?
Var Maltas andre templer også bygget til at vende mod noget i himlen?
I så tilfælde hvad?
Man skal lede efter en grundregel.
Man er derfor nødt til at vide lidt om arkæo-astronomi.
Det er forhistorisk astronomi.
Det er en fascinerende og ikke så velkendt bevægelse i himlen.
Den har navnet "præcession".
I modsætning til, hvad de fleste tror, er Jorden ikke en perfekt kugle.
Den er faktisk udadbuende ved ækvator.
Og udfaldet?
Tyngdekraftens træk fra Solen og Månen
får Jorden til at rokke lidt, når den drejer om sin akse.
Denne præcession får nattehimlen til at se anderledes ud i årenes løb.
Det får fjerne konstellationer til at ændre position på systematisk vis.
Hele himlen laver bevægelsen. Det er ikke meget.
Der er kun en forskel på én grad
i en stjernes position i løbet af 72 år.
Hvis man byggede disse templer ud fra en enkelt stjernes position,
ville der på århundreder
være sket en ændring i placeringen ligesom på Malta.
Men der er et problem.
Den officielle tidslinje…
3.600 ÅR F.V.T.
…angiver, at alle Maltas templer blev bygget for mellem 5.600
og 4.500 år siden.
2.500 ÅR F.V.T.
Kigger man på de klareste stjernes position,
der var synlige på det tidspunkt,
er ingen af dem en mulighed.
Der var en stor modvilje
mod at overveje andet end den konventionelle teori.
Altså at templerne blev bygget
-tidligere, end de troede. -Lige præcis.
Ved at bruge avanceret software
som sporer stjernernes bevægelse over tusindvis af år,
kunne Lenie spole stjernehimlen tilbage, som var det et ur.
Hun søgte en enkelt stjerne, der passede til templernes position.
Og ikke kun inden for tidsrammen, hvor de angiveligt blev bygget.
Men fra hele fortiden.
Jeg havde ledt længe, men lige pludselig var den der.
Templerne var vendt mod en stjerne.
Stjernen var Sirius. Også kaldet "hundestjernen".
Den passerer alle templernes indgange på et tidspunkt.
Det passede med alle templerne. Alle sammen.
Sirius er en særligt strålende stjerne.
Det er, så vidt jeg ved, den klareste stjerne.
Helt bestemt. Den er dobbelt så lys, som den næstmest lysende.
Lenies teori kan også forklare,
hvorfor de tidlige astronomer byggede så mange templer.
Sirius skiftede position gennem tiden,
og kunne ikke længere ses fra templet.
Det tvang arkitekterne til at bygge et nyt, der vendte lidt anderledes.
Sirius har ikke kunnet ses fra Malta i tusindvis af år på grund af præcession,
lige indtil Jordens rokken gjorde den synlig igen
for cirka 11.000 år siden.
Templet, der havde den rigtige placering til det fantastiske gensyn
efter lang tids fravær, er templet Hagar Qim North.
Det er et af de mindste templer.
De startede småt,
-og som tusindvis af år gik… -Ja.
…kunne de til sidst bygge det største af dem alle.
Altså katedralen.
Det er Ġgantija.
Men hvis Lenie har ret,
betyder det, at Maltas megalitprojekter startede for tusindvis af år siden,
før de sicilianske landmænd fra stenalderen ankom til øen.
5.900 ÅR F.V.T
9.000 ÅR F.V.T.
Det må have været produktet af en kultur med stor viden om astronomi.
Og avancerede arkitektoniske evner.
Hvorfor har de valgt at ære Sirius på denne måde?
Det var muligvis bare,
fordi det var den mest lysende stjerne på det tidspunkt.
Men det er måske ikke hele årsagen.
Sirius-stjernen spiller en vigtig rolle
i sagn fra en anden stor kultur fra oldtiden.
Det gamle Egypten.
Her blev den forbundet med den årlige oversvømmelse af Nilen. Og det nye år.
Og var et symbol på deres store gudinde Isis.
Og der er flere besynderlige forbindelser
mellem det gamle Egypten og Malta.
Maltesiske fiskekuttere er ofte dekoreret med et iøjefaldende symbol.
Det er lånt fra egyptisk mytologi.
Horus' øje.
Fiskerne tror, at det giver dem godt helbred, velstand
og vigtigst af alt: beskyttelse.
Nøjagtigt det samme symbol
havde nøjagtigt samme betydning i det gamle Egypten.
Denne tradition forbinder Malta med en af Egyptens mest velkendte myter:
Fortællingen om Horus' forældre.
Osiris og Isis.
I oldtiden drog den vise gud Osiris til Egypten
for at herske side om side med søsteren Isis.
Men det var et uciviliseret og lovløst folk.
Så Osiris gav dem kultur.
Han grundlagde retsstatsprincippet og lærte dem at dyrke jorden.
Han lod Isis herske over Egypten, imens han rejste rundt i verden.
Her lærte han andre nationer de samme evner.
Myten om en rejsende og civiliserende helt
er noget, jeg kan genkende fra mine egne rejser.
Fortællingen om Osiris minder om Quetzalcoatl i Mexico
og andre civiliserende helte fra forhistoriske sagn.
Det er vise undervisere, der ankommer efter en enorm syndflod.
De deler civilisationens gave.
De viser menneskeheden, hvordan man bygger med sten.
De lærer dem at dyrke jorden og viden om stjernerne.
Er det muligt, at disse myter, der minder så meget om hinanden,
kan spores tilbage til en enkelt kilde?
Hvis disse skæggede og kappeklædte skikkelser fra øst
fra Nord- og Sydamerika og fra Middelhavet
udsprang fra den samme urgamle kultur,
så betyder det, at imens vores jæger-samler forfædre
havde travlt med at overleve istiden,
var andre i færd med en verdensomsejling.
De videregav deres avancerede evner.
Det mener jeg, at der er bevis for på en anden ø.
Ligesom Malta var den tæt på at drukne i slutningen af den seneste istid.
Det er i en helt anden del af verden. Nemlig i Det Caribiske Havs blå vand.
Hvis en avanceret civilisation blev opslugt af havet for 11.600 år siden,
er der måske stadig beviser på dens eksistens. Under vandet.
Lad os tale om Atlantis.