‎UN SERIAL NETFLIX
‎O problemă pe care o am
‎cu viziunea convențională ‎despre dezvoltarea civilizației
‎este noțiunea că civilizația noastră, ‎din secolul al XXI-lea,
‎este apogeul și culmea realizărilor umane.
‎Acest lucru ne face ‎foarte aroganți, încrezuți.
‎Privim în trecut de parcă predecesorii ‎noștri au fost mereu mai simpli decât noi,
‎aveau mai puține cunoștințe, ‎mai puține abilități.
‎N-a existat un progres evolutiv ‎în linie dreaptă
‎de la oamenii peșterii primitivi ‎la cei moderni, anatomic vorbind.
‎Pur și simplu, n-a fost așa.
‎În istoria civilizațiilor,
‎poate că sunt suișuri și coborâșuri, ‎o civilizație se ridică și decade.
‎Este posibil să se fi pierdut ‎întregi civilizații.
‎S-a mai întâmplat, ‎aici, în Marea Mediterană, în Malta.
‎SIRIUS ÎN ASCENDENT
‎Malta, acest arhipelag ‎mediteranean uimitor,
‎m-a fascinat de mult.
‎Pentru că eu bănuiesc că aproape tot ‎ce-au zis arheologii despre trecutul său
‎e greșit.
‎Și fiindcă adevărul, ‎dacă i se permite să iasă la iveală,
‎mi-ar putea oferi dovezi cruciale ‎despre civilizația pierdută a preistoriei.
‎Principalele două insule ale Maltei ‎sunt abia o fărâmă în Mediterană.
‎Situate strategic între Europa, Africa ‎și Orientul Mijlociu,
‎secole întregi au avut un impact major ‎asupra istoriei civilizației.
‎MALTA - SARDINIA - SICILIA - ITALIA ‎GRECIA - MAREA MEDITERANĂ - LIBIA
‎Conform cronologiei oficiale a Maltei…
‎2.000 D.HR.
‎…primii oameni s-au stabilit aici ‎acum circa 7.900 de ani.
‎5.900 Î.HR.
‎Simpli agricultori din Epoca de piatră,
‎care au trecut marea dinspre Italia ‎pe plute din lemn.
‎Au venit, probabil, din Sicilia…
‎KATYA STROUD - PATRIMONIUL MALTEZ
‎…și au adus cu ei ‎primele animale domesticite,
‎primele plante domesticite.
‎Pe măsură ce s-au instalat, ‎și-au dezvoltat propria cultură.
‎Conform cronologiei oficiale, ‎acum 5.600 de ani…
‎3.600 Î.HR.
‎…s-au trezit într-o dimineață ‎și au construit asta.
‎Se numește Ġgantija
‎și cu siguranță este ‎o structură megalitică gigantică.
‎Decenii întregi, a fost considerată
‎cea mai veche structură monumentală ‎autonomă de pe Pământ.
‎Plimbându-mă prin Ġgantija, ‎simt că am devenit mărunt,
‎un pitic pe lângă lucrarea uriașilor.
‎Construcția acestor ziduri
‎a necesitat ridicarea ‎a sute de megaliți masivi.
‎Unii cântăreau până la 50 de tone.
‎Iar ceea ce vedem azi
‎e doar jumătate ‎din înălțimea inițială a templului.
‎La începuturi, ‎Ġgantija era cu adevărat gigantică.
‎Înaltă cât o vilă cu trei etaje.
‎Pereții exteriori erau construiți ‎din pietre uriașe puse unele peste altele.
‎Două temple conectate, cu camere ovale
‎și pereții pictați în roșu.
‎Și numeroase altare,
‎unde s-au găsit rămășițe arse ‎de oase de animale,
‎indicând sacrificii ritualice sau ospețe.
‎Nu există surse scrise ‎despre data construirii templului Ġgantija
‎și nicio datare cu carbon de încredere.
‎Deci cât de vechi este acest templu uriaș?
‎Și oferă oare dovada civilizației pierdute
‎care sunt convins că a înflorit
‎cu mult înainte de presupusul început ‎al oricărei alte civilizații?
‎Unicul motiv pentru care arheologii susțin ‎că Ġgantija datează de acum 5.600 de ani
‎e că unele obiecte găsite în zonă
‎se potrivesc cu altele, din situri ‎mai simple, datate din acea perioadă.
‎Dar asta nu înseamnă că structura în sine ‎are aceeași vechime.
‎Obiectele puteau fi lăsate acolo ‎la o dată ulterioară.
‎Adevărul e că nimic ‎din preistoria Maltei nu are sens.
‎Gândiți-vă!
‎Puteau acei agricultori, ‎despre care arheologii ne zic
‎că au construit cel mult cocioabe,
‎să realizeze așa ceva?
‎Când te uiți la o structură ca Ġgantija,
‎te-ai aștepta să vezi dovada ‎progresului abilităților
‎necesare pentru a crea acea structură.
‎O cultură nu știe, pur și simplu, ‎cum să mute megaliți de 20 sau 30 de tone.
‎Trebuie să învețe cum s-o facă.
‎Nu văd nicio dovadă ‎a dezvoltării acelor tehnici.
‎Și uitați care-i chestia.
‎Ġgantija nu e singurul templu megalitic ‎al Maltei.
‎Pe cele două insule principale,
‎arheologii au descoperit ‎19 astfel de structuri antice,
‎toate pe un teritoriu ‎cât jumătate din Chicago,
‎cea mai veche fiind, ‎după cum ni se spune, chiar Ġgantija.
‎Pentru niște insule atât de mici, ‎sunt multe temple
‎și necesită multă mână de lucru.
‎Prea multă.
‎Ceea ce mă face să mă întreb cine ‎a construit, de fapt, Ġgantija și când?
‎E logic oare ca acei oameni, ‎cu o cultură materială foarte simplă,
‎să fi fost cei care au creat ‎cea mai mare, cea mai magnifică
‎și cea mai complexă structură din Malta?
‎Eu cred că adevărul e mai complicat ‎și mult mai exploziv.
‎Am văzut deja în Indonezia…
‎GUNUNG PADANG - INDONEZIA
‎MAREA PIRAMIDĂ DIN CHOLULA - MEXIC
‎…și în Mexic că legendele, ‎miturile antice ne învață ceva important.
‎Aceste povești, ‎transmise din generație în generație,
‎n-ar trebui să fie neglijate de arheologi.
‎Dacă ascultăm înțelepciunea antică ‎a Maltei,
‎are o poveste de spus
‎despre cine a construit Ġgantija.
‎Există aici o legendă antică interesantă ‎despre o femeie uriașă pe nume Sansuna.
‎Se zice că femeia uriașă
‎a avut relații intime ‎cu un bărbat de pe insulă
‎și a dat naștere unui copil hibrid.
‎După aceea, pentru a celebra evenimentul,
‎a construit acest templu masiv ‎doar într-o zi și o noapte,
‎purtând copilul pe umăr.
‎Sunt fascinat de această legendă. ‎Desigur, poate fi doar atât.
‎Nu cred că uriași adevărați au hoinărit ‎vreodată pe Pământ.
‎Dar dacă era o ființă
‎cu capacități și abilități incredibile,
‎datorită cărora a făcut ‎un astfel de templu?
‎Legenda e ciudat de asemănătoare ‎cu povestea
‎așa-numiților uriași care au construit ‎Marea Piramidă din Cholula, în Mexic,
‎o poveste legată ‎de un mare potop din preistorie.
‎E posibil ca legendele ‎constructorilor uriași
‎să păstreze amintirile unei alte culturi, ‎mai avansate și mai antice?
‎Dacă cronologia ‎preistoriei Maltei e greșită?
‎Când acei agricultori au venit ‎cu pluta din Sicilia,
‎dacă Ġgantija și alte temple megalitice
‎erau deja aici?
‎Dacă aceste structuri extraordinare ‎fuseseră construite de altcineva?
‎O societate mult mai avansată, ‎care a sosit în Malta cu mult înainte.
‎Nu e doar posibil…
‎ci și probabil.
‎Și nu cred că au navigat.
‎Cred că au mers până aici.
‎Vedeți voi, ‎Malta n-a fost dintotdeauna o insulă.
‎Pe vremea ultimei ere glaciare,
‎nivelul oceanelor lumii era ‎cu aproximativ 120 de metri
‎mai scăzut decât în prezent.
‎Iar insulele malteze erau ‎vârfuri de dealuri,
‎făcând parte dintr-o întindere continuă ‎care lega Malta
‎de Sicilia de azi
‎și de acolo către sudul Italiei ‎și continentul european.
‎ITALIA - SICILIA - MALTA
‎Pe atunci, ‎Europa nu era un loc prea grozav.
‎Rece, uscat și neprimitor.
‎Știm că animalele din era glaciară ‎au migrat peste acea punte terestră
‎către ținuturile mai calde și îmbelșugate ‎din Malta și au prosperat aici.
‎Nu le-ar fi urmat oamenii?
‎ITALIA - SICILIA - MALTA
‎Arheologii au găsit urme ‎de oameni primitivi în Sicilia de atunci.
‎12.000 Î.HR.
‎Deci, de ce s-ar fi oprit acolo ‎migrația lor către sud?
‎Pentru mine, ‎misterul apariției bruște din senin
‎a templelor malteze ‎acum 5.000 sau 6.000 de ani
‎se elucidează atunci când acceptăm
‎că, de fapt, ‎a existat un timp cu mult înainte,
‎în era glaciară, ‎acum 12.000 sau 14.000 de ani,
‎când Malta era parte din continent.
‎Problema e că arheologii susțin
‎că nu există nicio probă ‎a vreunei specii de oameni în Malta
‎cu atâta vreme în urmă.
‎Dar nu e complet adevărat.
‎Iar dovada e în peștera asta.
‎Aceasta e Ghar Dalam,
‎aproape de coasta de sud-est ‎a insulei principale.
‎O mașină a timpului geologică
‎ce oferă o privire fugară ‎în preistoria Maltei.
‎Aici, numeroase inundații ‎au lăsat în urmă oase de animale și fosile
‎ce datează de mii de ani.
‎Drul Anton Mifsud,
‎președintele Societății preistorice ‎a Maltei,
‎a studiat acest sit decenii întregi.
‎E foarte mare.
‎Descoperirile sale independente de aici ‎au cauzat mari controverse.
‎Peștera Ghar Dalam ‎e un fel de cronică în piatră
‎a preistoriei Maltei.
‎Din câte înțeleg, această stalagmită ‎e deosebit de importantă în munca ta.
‎Ei bine, începând de la maroniul deschis…
‎- Se cheamă „strat cultural”. ‎- Da.
‎Chiar au trăit aici oameni.
‎STRAT ANIMALE DOMESTICE ‎(STRAT CULTURAL, STRAT DIN LUT)
‎- Da. În ultimii 8.000 de ani. ‎- Ultimii 8.000 de ani. Corect.
‎Iar acolo, la bază, ‎e ceva numit „strat pleistocen”.
‎- Odată ajunși sub acel strat… ‎- Da.
‎…suntem în zona erei glaciare…
‎Conține rămășițele animalelor ‎din era glaciară…
‎- Da. ‎- …dar nu-i zic „strat cultural”
‎fiindcă sunt convinși ‎că nu era niciun om aici.
‎Exact, da.
‎Orice se găsește la adâncimea asta are ‎cel puțin 11.600 de ani vechime.
‎Dacă versiunea oficială ‎a istoriei Maltei e corectă,
‎n-ar fi trebuit să se descopere ‎nicio rămășiță umană la săpături.
‎Dar, acum peste un secol, ‎arheologii au găsit ceva.
‎Ceva la care nu se aștepta nimeni.
‎În 1917, doi săpători maltezi ‎au descoperit doi dinți deosebiți.
‎Da.
‎Aveau o culoare fosilizată, ‎nu aveau rădăcini.
‎Rădăcinile erau absorbite ‎în corpul dintelui.
‎Da. Deci ăștia sunt dinți clasici ‎de neanderthalian?
‎- Da. ‎- Și unde au fost găsiți?
‎Au fost găsiți acolo, ‎la baza stalagmitelor.
‎- Exact la baza stalagmitei. ‎- Exact.
‎Experții care au excavat
‎au fost convinși că au găsit dovada
‎care va rescrie istoria oamenilor ‎de pe Malta.
‎Aici era dovada…
‎ITALIA - SICILIA - MALTA
‎…că neanderthalienii au pășit ‎pe acea punte terestră.
‎Dar, uneori, arheologii descoperă lucruri ‎pe care alții vor să le îngroape.
‎În 1952, s-au efectuat teste ‎de datare comparativă.
‎Da. Care au fost rezultatele?
‎Rezultatele n-au fost publicate.
‎Dintr-un anumit motiv, ‎rezultatele n-au fost divulgate.
‎Ceea ce știm este că, în anii următori,
‎autenticitatea dinților a fost ‎oficial pusă la îndoială.
‎Chiar și astăzi, ‎cărțile de istorie continuă să insiste
‎că nicio specie umană n-a ajuns în Malta ‎până acum aproximativ 7.900 de ani.
‎De ce se opune arheologia așa vehement ‎noțiunii de oameni mai străvechi?
‎Nu e deloc ușor să schimbi o paradigmă.
‎Când o anumită mentalitate
‎devine preocuparea unui grup ‎de savanți dintr-un anumit domeniu,
‎sunt foarte reticenți să renunțe la ea.
‎Devin atașați de ea în mod existențial.
‎Un atac al paradigmei
‎devine un atac asupra lor ‎și o apără cu tărie.
‎Curios să-și facă propria investigație,
‎în 2016, drul Mifsud a plătit ‎propria analiză avansată a dinților.
‎Au fost examinați ‎de trei antropologi fizici
‎- …remarcabili. ‎- Da.
‎Au confirmat că erau de neanderthalieni.
‎Da.
‎E dovada activității umane ‎în timpul erei glaciare.
‎Ce impact are asta asupra istoriei Maltei?
‎Dă înapoi prezentul. Cu mult înapoi.
‎Da.
‎Trebuie să se introducă un alt capitol.
‎Da.
‎Dacă verii noștri, neanderthalienii, ‎au ajuns în Malta,
‎înseamnă că puntea terestră ‎a fost folosită de oamenii din vechime.
‎E posibil ca și o altă cultură ‎din era glaciară
‎să-și fi lăsat amprenta aici.
‎În opinia mea, dovezile unei civilizații ‎mult mai vechi în Malta sunt convingătoare
‎și nu se bazează doar pe doi dinți.
‎Vreau să vă arăt ceva ce am văzut ‎cu un sfert de secol în urmă,
‎când am vizitat Malta prima oară,
‎gravat chiar în stânca insulei.
‎E un fenomen întâlnit peste tot ‎pe aceste insule.
‎Canale striate paralele, ‎cioplite adânc în calcarul antic.
‎Sunt aproape 35 de kilometri ‎de astfel de șanțuri,
‎deseori intersectându-se ‎ca șinele de tren.
‎Arheologii convenționali presupun că au
‎aproximativ 2.600 de ani vechime,
‎dar n-au fost niciodată studiate serios.
‎Nu prezintă semne evidente de unelte
‎și nici nu sunt rezultatul ‎vreunui proces natural cunoscut.
‎Cu siguranță sunt făcute de mână de om,
‎deși nu e clar care era scopul lor.
‎De obicei, se presupune că sunt ‎un fel de rută antică de transport.
‎De aici, denumirea populară ‎de „străzi pentru care”.
‎Dar iată ce mă intrigă.
‎Șanțurile astea nu apar doar pe uscat.
‎Unele continuă direct în mare.
‎Iată câteva dintre ele ascunse ‎sub un drum modern,
‎dar care dispar la dreapta mea ‎sub apele portului.
‎În mod clar, nivelul mării nu le acoperea.
‎De-a lungul anilor, am găsit și urmărit ‎mai multe șanțuri făcute de om sub apă,
‎filmându-le până la un km de mal ‎și la adâncimi de până la 25 de metri.
‎Oricine le-a creat a făcut-o
‎atunci când acea parte a uscatului ‎era deasupra apei,
‎acum peste 12.000 de ani, ‎în timpul ultimei ere glaciare.
‎ITALIA - SICILIA - MALTA
‎Mă face să mă întreb ‎cât de multă preistorie malteză
‎se mai află sub valuri?
‎Câte alte structuri făcute de om,
‎poate chiar temple megalitice, ‎așteaptă să fie descoperite?
‎Motivul pentru care cred ‎că în spatele templelor malteze
‎se află o inteligență antică mai profundă
‎e că sunt mult mai complexe ‎decât par la început.
‎Sub o copertină ‎care îl protejează de vreme,
‎se află unul dintre templele ‎cele mai spectaculoase din Malta, Mnajdra.
‎Prelata futurist-modernă ‎îl izolează de cer,
‎ceea ce e păcat,
‎fiindcă oricine a construit Mnajdra
‎a avut o înțelegere extraordinar ‎de avansată a cosmosului,
‎fapt pe care arheologii Maltei ‎nu-l contestă.
‎Știm că observau răsăritul soarelui
‎și poziția anumitor stele.
‎Și au integrat unele astfel de observații
‎în arhitectură.
‎Constructorii templului Mnajdra au creat ‎un mod ingenios de a urmări cerul.
‎La echinocții,
‎în 21 martie, respectiv 21 septembrie,
‎razele soarelui care răsare taie în două ‎în mod precis intrarea în templu,
‎inundând cu lumină cele mai îndepărtate ‎cotloane ale altarului.
‎În aceste ocazii, interiorul templului
‎ar fi strălucit ‎și ar fi prins viață în mod magic.
‎Și asta nu e tot.
‎La răsărit, ‎la solstițiile de vară și iarnă,
‎cea mai lungă ‎și cea mai scurtă zi a anului,
‎o proiecție a luminii deosebit de diferită
‎iluminează exact marginile megaliților
‎la stânga și la dreapta intrării.
‎Acest fenomen nu e nici pe departe unic ‎în construcțiile antice.
‎De fapt, Marea Piramidă din Cholula…
‎MAREA PIRAMIDĂ DIN CHOLULA - MEXIC
‎…și piramidele de sub ea sunt îndreptate ‎direct către apus
‎la solstițiul de vară.
‎Și alte situri megalitice din lume ‎prezintă caracteristici similare.
‎STONEHENGE - REGATUL UNIT
‎Precum Stonehenge
‎sau Templul egiptean din Karnak.
‎KARNAK - EGIPT
‎Aici, la Mnajdra, anticii au creat ‎aceste structuri enorme
‎pentru a sărbători uniunea ‎dintre Cer și Pământ.
‎De fapt, Mnajdra și celelalte temple
‎ar putea face parte dintr-un proiect ‎astronomic antic mult mai mare.
‎Unul care, dacă se dovedește adevărat,
‎ar rescrie cronologia general-acceptată ‎a preistoriei Maltei.
‎Cercetătoarea și autoarea ‎olandeză Lenie Reedijk
‎a explorat ‎fiecare templu megalitic al Maltei
‎și a studiat îndeaproape ‎caracteristicile lor.
‎Spre marea ei surprindere,
‎niciun alt templu maltez nu se aliniază ‎cu echinocții sau solstiții.
‎Dar nu sunt îndreptate nici către ‎vreo anumită zonă geografică din zonă.
‎De fapt, niciunul dintre ele ‎nu este îndreptat în aceeași direcție.
‎Nicio orientare nu e la fel cu alta.
‎- Este ceva extraordinar. ‎- E un lucru foarte curios.
‎LENIE REEDIJK - AUTOARE ‎„SIRIUS: STEAUA TEMPLELOR MALTEZE”
‎Te-ai aștepta ca o cultură a templelor,
‎precum biserica sau o moschee, ‎să aibă o preferință.
‎De ce oare Mnajdra e singurul templu ‎orientat către solstiții?
‎Oare și celelalte temple erau îndreptate ‎către ceva din cer?
‎Dacă da, către ce anume?
‎Trebuie să cauți un principiu.
‎Deci trebuie să știi câte ceva ‎despre arheoastronomie.
‎Asta înseamnă astronomia din antichitate.
‎Există o mișcare fascinantă ‎și puțin cunoscută în cer
‎care are o denumire, aceea de „precesie”.
‎Contrar a ceea ce credem majoritatea, ‎Pământul nu este o sferă perfectă.
‎De fapt, este puțin bombat la ecuator.
‎Rezultatul?
‎Din cauza gravitației exercitate ‎de Soare și de Lună,
‎Pământul se clatină ușor ‎în timp ce se învârte în jurul axei sale.
‎Precesia ne modifică viziunea ‎asupra cerului nopții de-a lungul anilor,
‎făcând constelațiile distante să pară ‎că-și schimbă poziția în mod sistematic.
‎Întregul cer face mișcarea asta, ‎care e abia perceptibilă.
‎Este o diferență de doar un grad
‎în poziția de ascensiune sau coborâre ‎a oricărei stele în 72 de ani.
‎Deci, dacă ai construi aceste temple ‎îndreptate către o anumită stea,
‎de-a lungul secolelor,
‎alinierea acelor temple s-ar modifica, ‎exact așa cum vedem pe Malta.
‎Dar există o problemă.
‎Cronologia oficială…
‎3.600 Î.HR.
‎…pretinde că toate templele malteze ‎au fost construite între acum 5.600
‎și 4.500 de ani.
‎2.500 Î.HR.
‎Uitându-ne la poziția ‎stelelor strălucitoare,
‎vizibile pe cer în acel interval de timp,
‎niciuna nu era o variantă plauzibilă.
‎Exista o puternică aversiune
‎față de luarea în considerare ‎a orice contrazicea teoria convențională.
‎Să se întoarcă înainte de perioada
‎în care se presupune c-au fost construite.
‎Folosind un software avansat
‎care identifică mișcarea stelelor ‎de-a lungul a mii de ani,
‎Lenie a reușit să dea înapoi cerul nopții ‎ca pe un ceas,
‎căutând o singură stea vizibilă ‎care se alinia cu toate templele.
‎Și nu doar în intervalul de timp presupus ‎al construcției,
‎ci și oricând în trecut.
‎Am tot lucrat să verific ‎și apoi, brusc, a apărut.
‎Templele erau orientate către o stea.
‎Acea stea era Sirius, ‎deseori numită „Steaua Câine”.
‎Trece prin toate intrările ‎la un anumit moment din timp.
‎Se potrivește cu toate templele. ‎Cu fiecare dintre ele.
‎Iar Sirius, desigur, ‎este o stea nemaipomenită.
‎Dacă nu mă înșel, e cea mai strălucitoare.
‎Da, de departe. E de două ori ‎mai strălucitoare decât următoarea.
‎Teoria lui Lenie ar explica
‎și de ce astronomii timpurii ‎au construit așa multe temple.
‎Pe măsură ce Sirius își schimba poziția,
‎ieșea din linia de vizibilitate ‎a fiecărui templu,
‎forțând arhitecții să construiască altul, ‎cu o orientare ușor diferită.
‎Din cauza precesiei, Sirius ‎n-a fost vizibilă din Malta mii de ani,
‎până când clătinarea Pământului ‎a readus-o în mod spectaculos,
‎acum circa 11.000 de ani.
‎Iar templul aliniat ‎cu acea apariție spectaculoasă
‎după o lungă absență este unul simplu, ‎numit Hagar Qim North.
‎Este și unul dintre cele mai mici temple.
‎Au început cu ceva mic,
‎- …apoi, cu trecerea mileniilor… ‎- Da.
‎…au încheiat ‎cu cel mai mare dintre temple.
‎O putem numi „catedrala”,
‎care este Ġgantija.
‎Dar, dacă Lenie are dreptate,
‎înseamnă că proiectul megalitic al Maltei ‎a început cu mii de ani
‎înainte de sosirea agricultorilor ‎din Sicilia…
‎5.900 Î.HR
‎9.000 Î.HR
‎…și a fost opera unei culturi ‎cu cunoștințe avansate de astronomie
‎și cu abilități avansate de arhitectură.
‎Cât despre motivul ‎pentru care au onorat Sirius astfel…
‎Poate doar fiindcă
‎era cea mai strălucitoare stea ‎de pe cer la acea vreme.
‎Dar s-ar putea să fie ceva mai mult.
‎Steaua Sirius joacă un rol proeminent
‎și în legendele ‎unei alte mari culturi antice,
‎Egiptul antic,
‎unde era asociată cu revărsarea anuală ‎a Nilului și cu anul nou
‎și era un simbol al marii lor zeițe, Isis.
‎Nu e singura legătură curioasă
‎între Egiptul antic și Malta antică.
‎Bărcile de pescuit tradiționale malteze ‎sunt decorate cu un simbol proeminent…
‎împrumutat din mitologia egipteană…
‎Ochiul lui Horus.
‎Pescarii cred ‎că le oferă sănătate, prosperitate
‎și, mai ales, protecție.
‎Exact același simbol
‎juca exact același rol în Egiptul antic.
‎În mod interesant, această tradiție leagă ‎Malta de cel mai faimos mit al Egiptului,
‎povestea părinților acelui zeu, Horus…
‎Osiris și Isis.
‎În vremurile antice, ‎înțeleptul zeu Osiris a coborât în Egipt
‎pentru a conduce alături ‎de sora lui, Isis,
‎dar oamenii erau necivilizați ‎și răufăcători.
‎Așa că Osiris le-a adus cultura,
‎a impus domnia legii ‎și i-a învățat agricultura.
‎Apoi a lăsat-o pe Isis să conducă Egiptul ‎în timp ce el călătorea în lume,
‎învățându-i pe cei din alte națiuni ‎aceleași abilități.
‎Acest mit al eroului civilizator ‎care călătorește
‎e ceva ce recunosc ‎din propriile călătorii.
‎Legenda lui Osiris e similară ‎cu cea a lui Quetzalcoatl în Mexic
‎și cu a altora din folclorul antic.
‎Profesori înțelepți care sosesc ‎după un imens cataclism
‎și împărtășesc darurile civilizației,
‎arătând omenirii cum să construiască ‎opere mari din piatră,
‎aducându-le agricultura ‎și cunoașterea stelelor.
‎E posibil ca aceste mituri, ‎așa similare în atâtea culturi diferite,
‎să provină dintr-o singură sursă?
‎Dacă aceste personaje cu barbă și robă ‎din Orientul Apropiat
‎până în Americi și Marea Mediterană,
‎își au originea în aceeași cultură antică,
‎înseamnă că, în timp ce ‎strămoșii noștri vânători-culegători
‎supraviețuiau erei glaciare,
‎altcineva călătorea în jurul globului,
‎transmițând altora ‎abilitățile sale avansate.
‎Iar eu cred că există dovezi pentru asta ‎pe o altă insulă,
‎care, ca și Malta, a fost aproape inundată ‎la finalul ultimei ere glaciare,
‎o lume îndepărtată, ‎în apele albastre ale Mării Caraibilor.
‎Dacă o civilizație avansată a fost ‎înghițită de mare acum 11.600 de ani,
‎atunci poate că dovezile existenței sale ‎încă pot fi găsite sub apă.
‎Haideți să vorbim despre Atlantida!
‎Subtitrarea: Iulia Rolle