EN NETFLIX-SERIE
Et av problemene jeg har
med den gjengse oppfatningen av sivilisasjonens utvikling,
er tanken om at vår egen sivilisasjon i det 21. århundre
er toppen av menneskelig oppnåelse.
Det gjør oss veldig arrogante og kjepphøye.
Vi ser tilbake på fortiden som om forfedrene våre var enklere enn oss,
hadde mindre kunnskap, hadde færre ferdigheter enn oss.
Evolusjonens fremskritt har ikke skjedd i en rett linje
fra primitive huleboere til anatomisk moderne mennesker.
Det har bare ikke vært sånn.
I sivilisasjoners historie
er det kanskje oppturer og nedturer, sivilisasjoner som stiger frem og faller,
og det er mulig å miste hele sivilisasjoner.
Det har skjedd før, her på Malta i Middelhavet.
MED SIRIUS I FOKUS
Malta, denne slående vakre øygruppen i Middelhavet,
har lenge fascinert meg.
Fordi jeg mistenker at nesten alt arkeologer har sagt om fortiden dens,
er feil.
Og fordi sannheten, om den får komme frem,
kan gi viktige bevis i min leting etter en tapt forhistorisk sivilisasjon.
Maltas to største øyer er knapt nok en prikk i Middelhavet.
Strategisk plassert mellom Europa, Afrika og Midtøsten
har den hatt stor innvirkning på sivilisasjonen i mange århundrer.
MALTA - SARDINIA - SICILIA - ITALIA HELLAS - MIDDELHAVET - TUNISIA - LIBYA
Ifølge Maltas offisielle tidslinje…
2000 E.KR
…slo de første menneskene seg ned her for rundt 7900 år siden.
5900 F.KR
De var enkle steinalderbønder,
som krysset havet fra Italia på treflåter.
De kom trolig fra Sicilia…
…og de tok med seg de første tamdyrene,
de første dyrkede plantene.
Og mens folk slo seg til her, utviklet de sin egen kultur.
Ifølge den offisielle tidslinjen, for rundt 5600 år siden…
3600 F.KR
…våknet de en morgen og bygget dette.
Det heter Ġgantija,
og det er absolutt en kjempe blant megalitter.
I mange tiår trodde man at det var
det eldste frittstående monumentet på jorda.
Mens jeg går rundt Ġgantija, føler jeg meg liten,
en dverg i møte med kjempers arbeid.
Byggingen av disse murene
krevde løfting av hundrevis av digre megalitter.
Noen veide opp til 50 tonn.
Og det vi ser i dag,
er omtrent halvparten av tempelets opprinnelige høyde.
I storhetstiden var Ġgantija virkelig enormt.
Like høyt som et tre etasjers hus.
Yttermuren var laget av digre steiner som ble stablet oppå hverandre.
To tilknyttede templer med ovale kammer,
med rødmalte vegger.
Og en rekke altere,
der brente rester av dyrebein ble funnet,
noe som tyder på rituale offer eller festmåltider.
Det finnes ingen skrevne kilder som sier når Ġgantija ble bygget,
og ingen pålitelig karbondatering.
Så hvor gammelt er dette digre tempelet?
Og gir det bevis på den tapte sivilisasjonen
jeg er overbevist om at blomstret
lenge før noen sivilisasjon skal ha hatt sin opprinnelse?
Den eneste grunnen til at arkeologer sier at Ġgantija ble bygget for 5600 år siden,
er at noen artefakter fra området
stemmer overens med dem på enklere steder som dateres til den perioden,
men det betyr ikke at byggverket i seg selv har samme alder.
Artefaktene kan ha blitt satt der senere.
Sannheten er at forhistorien til Malta ikke gir mening.
Tenk over det.
Kunne bøndene, som arkeologer sier
at aldri bygget noe større enn et skur,
faktisk ha klart noe sånt?
Når du ser på et byggverk som Ġgantija,
venter du å se tegn på oppbygning av ferdigheter
som er nødvendig for å lage byggverket.
En kultur vet bare ikke plutselig hvordan man flytter 20-30 tonn.
Den må lære det.
Jeg ser ingen tegn til utviklingen av de teknikkene.
Og her er saken.
Ġgantija er ikke Maltas eneste megalittiske tempel.
På Maltas to største øyer
har arkeologene avdekket 19 slike eldgamle byggverk,
alle på en landmasse som er halvparten så stor som Chicago,
og den eldste, blir vi fortalt, er Ġgantija.
Det er mange templer for så små øyer,
og de krevde mye arbeidskraft.
For mye.
Det tvinger meg til å spørre hvem som bygget Ġgantija, og når?
Er det logisk at disse menneskene med en veldig enkel kultur
kunne ha laget det største, mest fantastiske
og komplekse byggverket på Malta?
Jeg tror sannheten er mer komplisert og langt mer eksplosiv.
Vi har allerede sett i Indonesia…
DEN STORE PYRAMIDEN I CHOLULA
…og Mexico at gamle myter og legender har noe viktig å lære oss.
Disse historiene, nedarvet gjennom flere generasjoner,
burde ikke overses av arkeologer.
Og om vi går til Maltas eldgamle folklore,
har den en historie å fortelle
om hvem som bygget Ġgantija.
Det er en fascinerende legende her om kjempen Sansuna.
Det sies at kjempen
hadde samleie med en av mennene her i landet
og fødte et hybridbarn.
Etterpå, for å markere begivenheten,
bygget hun et digert tempel på én eneste dag og natt,
med barnet på skuldrene.
Jeg er fascinert av dette. Det kan jo bare være en legende.
Jeg tror så visst ikke at kjemper bokstavelig talt vandret på jorden.
Men hva om hun er et menneske
som har enorm og utrolig kapasitet og ferdigheter
og kan bygge et slikt tempel?
Legenden er skummelt lik historien
om de såkalte kjempene som bygget den store pyramiden i Cholula i Mexico,
en historie som er forbundet med en stor oversvømmelse.
Kan disse legendene av digre byggmestere
være minner av en annen, mer avansert og eldre kultur?
Hva om tidslinjen til Maltas forhistorie er feil?
Da bøndene kom med flåte fra Sicilia,
hva om Ġgantija og de andre megalittiske templene
var her allerede?
Hva om disse utrolige byggverkene ble bygget av andre?
Et langt mer avansert samfunn som kom til Malta lenge før.
Det er ikke bare mulig…
…men sannsynlig.
Og jeg tror ikke de seilte hit.
Jeg tror de gikk hit.
Du skjønner, Malta har ikke alltid vært en øy.
På høyden av forrige istid
var havnivået rundt 120 meter
lavere enn det er i dag.
Og Maltas øyer pleide å være åskammer,
en del av én enkelt, kontinuerlig landmasse som koblet Malta
med nåtidens Sicilia,
og derfra til Sør-Italia og det europeiske fastlandet.
ITALIA - SICILIA - MALTA
På den tiden var ikke Europa et fint sted å bo.
Kaldt, tørt og ugjestmildt.
Vi vet at dyrene i istiden vandret over den eldgamle landbroen
til de varmere og mer frodige områdene til Malta, og trivdes der.
Ville ikke menneskene ha fulgt dem?
ITALIA - SICILIA - MALTA
Arkeologer har funnet spor etter tidlige mennesker på Sicilia fra den tiden.
12 000 F.KR
Så hvorfor skulle migreringen sørover ha stoppet der?
For meg forsvinner mysteriet bak den plutselige tilblivelsen
til de maltesiske templene for 5000-6000 år siden,
når vi godtar
at det faktisk var en tid lenge før det,
under istiden, for 12 000-14 000 år siden,
da Malta var en del av fastlandet.
Problemer er at arkeologer hevder
at det ikke finnes bevis av noen menneskeart på Malta
fra så lenge siden.
Men det er ikke helt sant.
Og beviset er i denne hulen.
Dette er Ghar Dalam,
nær sørøst-kysten til Maltas største øy.
En geologisk tidsmaskin
som gir et glimt av Maltas forhistorie.
Her etterlot en rekke oversvømmelser seg dyrebein og fossiler
som er tusenvis av år gamle.
Dr. Anton Mifsud,
president i Maltas førhistoriske lag,
har studert stedet i mange tiår.
Det er veldig stort.
Hans uavhengige funn her har skapt stor kontrovers.
Ghar Dalam-hulen er en slags dokumentering av stein
om Maltas forhistorie,
og jeg forstår at denne stalagmitten er spesielt viktig i arbeidet ditt.
Fra der det lysebrune…
-Det kalles kulturlaget. -Ja.
At folk faktisk bodde her.
HUSDYR-LAG (KULTURLAG, KERAMIKKLAG)
-Ja. De siste 8000 årene. Ja. -De siste 8000 årene. Stemmer.
Og der, nederst, er noe som heter et pleistocen-lag.
-Når vi kommer under det laget… -Ja.
-…er vi i et område som er istid… -Det var…
Det inneholder levninger etter istid-dyr,
men de kaller det ikke et kulturlag,
for de tror ikke det fantes mennesker her.
Akkurat.
Alt som finnes så langt nede, er minst 11 600 år gammel.
Om den offisielle fortellingen om Maltas historie, stemmer,
burde ikke menneskelevninger ha blitt oppdaget når de gravde i det.
Men arkeologene fant noe for over hundre år siden.
Noe ingen forventet.
I 1917 oppdaget to maltesiske utgravere to spesielle tenner.
Ja.
De har fossilert farge og ingen røtter.
Røttene ble tatt opp i tannens kropp.
Ja. Og dette er typiske neandertaler-tenner?
-Ja. -Hvor ble tennene funnet?
De ble funnet der, nederst på stalagmittene, her.
-Nederst på stalagmitten. -Akkurat.
Ekspertene i utgravingen
var overbevist om at de fant bevis
som ville skrive om historien om mennesker på Malta.
Her var bevis…
ITALIA - SICILIA - MALTA
…på at neandertalere gikk over den landbroen i istiden.
Men noen ganger graver arkeologer opp ting som andre vil begrave.
I 1952 ble relative dateringsprøver gjort.
Hvilke resultater viste prøvene?
Resultatene ble ikke gitt ut.
Av en eller annen grunn ble ikke resultatene delt.
Det vi vet, er at i årene som fulgte,
ble tennenes ekthet dysset ned offisielt.
Og selv i dag insisterer historiebøker på
at ingen menneskeart nådde Malta før for rundt 7900 år siden.
Hvorfor er arkeologien så mot tanken på tidligere mennesker?
Det er ikke lett å endre paradigmer.
Når en spesiell tenkemåte
har blitt besettelsen til en gruppe akademikere på et bestemt felt,
er de så motvillige til å gi slipp
at de blir eksistensielt tilknyttet det,
og et angrep på paradigmet
blir et angrep på dem, og de forsvarer det ivrig.
Dr. Mifsud ville undersøke selv
i 2016, og betalte for sin egen nyskapende analyse av tennene.
De har blitt undersøkt av tre dykrige
-fysiske antropologer for meg. -Ja.
De sa det var neandertalertenner.
Akkurat.
Dette er bevis på menneskelig aktivitet under istiden.
Hva har dette å gjøre med historien til Malta?
Det presser disse datoene langt tilbake.
Ja.
Enda et kapittel må gjenintroduseres.
Ja.
Om søskenbarna våre, neandertalerne, nådde Malta,
beviser det at landbroen ble brukt av oldtidsmennesker,
og det er mulig at en annen istid-kultur
også satte sitt preg på stedet.
Sånn jeg ser det, er bevisene for en eldre sivilisasjon på Malta overbevisende,
og det er ikke bare avhengig av et par tenner.
Jeg vil vise deg noe jeg så for et kvart århundre siden,
da jeg besøkte Malta for første gang,
risset inn i øyas berggrunn.
Det er et fenomen som finnes overalt på disse øyene.
Parallelle kanaler som er hugget dypt inn i den gamle kalksteinen.
Det er nesten 35 kilometer med slike grøfter,
som ofte krysser hverandre som togspor.
Gjengse arkeologer antar at de ikke er
særlig mye mer enn rundt 2600 år gamle,
men de har aldri blitt studert for alvor.
De viser ikke åpenbare tegn etter redskap,
og de er heller ikke resultatet av en kjent naturprosess.
De er absolutt menneskeskapte.
Men det er ikke helt sikkert hva slags funksjon de har.
De antas vanligvis å være en slags eldgammel transportrute.
Derav det populære navnet "vognspor".
Men dette er det som er spennende.
Grøftene finnes ikke bare på land.
Noen av dem går rett ut i havet.
Her er et par som er skjult under den moderne veien,
men som forsvinner ned i vannet i havnen til høyre for meg.
Åpenbart laget før havnivået dekket dem.
I årenes løp har jeg funnet og fulgt flere av de menneskeskapte grøftene under vann,
og filmet dem opp til en km offshore og dybder opp til 25 meter.
Den som laget dem, må ha gjort det
da en del av havbunnen var over land,
for mer enn 12 000 år siden, under den forrige istiden.
ITALIA - SICILIA - MALTA
Det får meg til å lure på hvor mye mer av maltesisk forhistorie
som ligger skjult under bølgene?
Hvor mange andre menneskeskapte byggverk,
kanskje til og med templer, venter fortsatt på å bli oppdaget?
Grunnen til at jeg tror at intelligente oldtidsmennesker
står bak disse templene på Malta,
er at de er mer komplekse enn de later til.
Under et dekke som beskytter det mot vær og vind,
ligger et av Maltas mest spektakulære templer, Mnajdra.
Det futuristiske, moderne taket stenger utsikten til himmelen,
noe som er synd,
for den som bygget Mnajdra
hadde en utrolig avansert forståelse for kosmos,
noe Maltas arkeologer ikke protesterer mot.
Vi vet at de observerte soloppgangen
og posisjonen til visse stjerner.
Og de har innlemmet noen av de observasjonene
i arkitekturen.
Mnajdras byggmestere fant en genial måte å følge himmelen på.
På vårjevndøgn og høstjevndøgn,
21. mars og 21. september,
deler den stigende solen tempelinngangen nøyaktig i to,
og fyller de innerste krokene av det indre alteret med lys.
På disse tidspunktene ville tempelets indre
glødet og blitt vekket magisk til live.
Og det er ikke alt.
Ved soloppgang på sommer- og vintersolverv,
årets lengste og korteste dager,
lyser et annet særegent lys opp
kantene av megalittene
til høyre og venstre for døren.
Dette fenomenet er langt fra unikt i oldtidens byggverk.
Den store pyramiden i Cholula…
DEN STORE PYRAMIDEN I CHOLULA
…og alle pyramidene under den vender direkte mot solnedgangen
på sommersolvervet.
Og andre megalittiske steder i verden har lignende plasseringer.
STONEHENGE I STORBRITANNIA
Som Stonehenge
eller Egypts Karnak-tempel.
Her i Mnajdra lagde oldtidsmenneskene disse enorme byggverkene
for å feire unionen mellom himmel og jord.
Faktisk er kanskje Mnajdra og de andre templene
en del av et mye større astronomisk prosjekt fra oldtiden.
Et som, dersom det viser seg å være sant,
ville skrevet om den vanlige tidslinjen i Maltas førhistorie.
Den nederlandske forskeren Lenie Reedijk
har utforsket alle Maltas megalittiske templer
og studert plasseringen deres nøye.
Til hennes store overraskelse
passer ingen av Maltas andre templer med jevndøgn eller solverv.
Men de vender heller ikke mot noen spesiell geografisk særegenhet i området.
Faktisk vender ingen av dem engang i samme retning.
Ingen er orientert på samme måte.
-Det er utrolig i seg selv. -Det er veldig besynderlig.
FORFATTER
Man skulle tro at tempelkulturen,
som kirken eller moskeen, hadde en preferanse.
Hvorfor er Mnajdra det eneste tempelet som er orientert etter solvervene?
Ble Maltas andre templer også bygget for å sikte seg inn mot noe på himmelen?
Og i så fall, hva?
Du må se etter et prinsipp.
Så du må kunne litt om arkeoastronomi.
Det betyr oldtidens astronomi.
Det finnes en fascinerende og lite kjent bevegelse på himmelen,
som har et navn, og det er presesjon.
Jorda er ikke helt rund, stikk motsatt av det de fleste tror.
Den buler faktisk litt ut ved ekvator.
Resultatet?
På grunn av gravitasjonskreftene fra solen og månen
vakler jorda bitte litt mens den snurrer rundt sin egen akse.
Presesjonen endrer utsikten vår på nattehimmelen i årenes løp,
så fjerne stjernebilder ser ut til å endre posisjon på systematisk vis.
Hele himmelen gjør denne bevegelsen, som er veldig liten.
Det er bare én grads forskjell
i en stjernes oppgang eller nedgang på 72 år.
Så om du bygget disse templene for å peke mot én enkelt stjerne,
gjennom århundrene
ville orienteringen til templene endre seg, akkurat som vi ser på Malta.
Men det er et problem.
Den offisielle tidslinjen…
3600 F.KR
…hevder at Maltas templer ble bygget for mellom 5600
og 4500 år siden.
2500 F.KR
Og posisjonene til de sterkeste stjernene
som syntes på himmelen på den tiden,
passer ikke inn.
Det var stor misnøye
mot å vurdere noe utenfor den konvensjonelle teorien.
Å gå tilbake til før templene
-skal ha blitt bygget. -Akkurat.
Ved å bruke helt ny programvare
som sporer stjerners bevegelse over tusenvis av år,
kunne Lenie spole tilbake nattehimmelen som en klokke
og lete etter én synlig stjerne som stemte overens med alle templene.
Og ikke bare i den tiden da de skal ha blitt bygget,
men når som helst i fortiden.
Jeg har jobbet og jobbet med det, og så plutselig dukket den opp.
Templene var orientert etter én stjerne.
Den stjernen var Sirius, ofte kalt Hundestjernen.
Den passerer alle inngangene på et eller annet tidspunkt.
Alle templene passer med den. Hvert eneste et.
Og Sirius er jo en spesielt fantastisk stjerne.
Det er den mest lyssterke stjernen på himmelen.
Med god margin. Den er to ganger så sterk som den nest sterkeste.
Lenies teori forklarer også
hvorfor disse tidlige astronomene bygget så mange templer.
Mens Sirius endret posisjon over tid,
falt den ut av alle templenes siktelinje,
og det tvang arkitektene til å bygge et nytt et med en litt annen orientering.
På grunn av presesjon hadde ikke Sirius vært synlig fra Malta på tusenvis av år,
helt til jordas vakling fikk den tilbake
for rundt 11 000 år siden.
Og tempelet som passer med den spektakulære gjenkomsten
etter et langt fravær, er et enkelt et som heter Hagar Qim nord.
HAGAR QIM NORD
Det er også et av de minste templene.
De begynte smått,
-og mens årtusenene gikk… -Ja.
…endte de opp med det største av alle templene.
Katedralen, kan du si,
som er Ġgantija.
Men om Lenie har rett,
betyr det at Maltas megalittiske prosjekt begynte tusenvis av år
før steinalderbøndene fra Sicilia kom til øya…
5900 F.KR
9000 F.KR
…og må ha vært verket til en kultur med avansert kunnskap om astronomi
og avanserte arkitekturferdigheter.
Men hvorfor valgte de å hedre Sirius sånn?
Kanskje ganske enkelt fordi
det var den sterkeste stjernen på nattehimmelen da.
Men det kan være mer ved det.
Stjernen Sirius spiller også en viktig rolle
i legendene til en annen stor oldtidskultur:
det gamle Egypt,
der den var forbundet med Nilens årlige oversvømmelse og nyttåret,
og den var et symbol på den store gudinnen Isis.
Det er ikke den eneste rare koblingen
mellom det gamle Egypt og Malta.
Maltesiske fiskebåter pyntes tradisjonelt med et fremtredende symbol…
…som er lånt fra egyptisk mytologi…
Horus' øye.
Fiskerne tror det gir dem god helse, velstand
og fremfor alt beskyttelse.
Akkurat det samme symbolet
spilte akkurat den samme rollen i det gamle Egypt.
Fascinerende nok kobler denne tradisjonen Malta til Egypts mest berømte myte,
historien om foreldrene til guden Horus,
Osiris og Isis.
I oldtiden kom den kloke guden Osiris til Egypt
for å herske sammen med søsteren Isis,
men folket var usivilisert og lovløst.
Så Osiris ga dem kultur,
etablerte lovstyre og lærte dem jordbruk.
Så lot han Isis herske i Egypt mens han reiste rundt på jorda
og lærte folk i andre land de samme ferdighetene.
Myten om en reisende, siviliserende helt
er noe jeg kjenner igjen fra mine egne reiser.
Historien om Osiris ligner den om Quetzalcóatl i Mexico,
og andre siviliserende helter fra eldgammel folklore.
Kloke lærere som kommer etter en stor katastrofe,
deler sivilisasjonens gave,
lærer menneskene å lage store steinverker
og gir dem jordbruk og kunnskap om stjernene.
Er det mulig at slike myter, som er så like i så mange kulturer,
kan spores tilbake til én enkelt kilde?
Om disse skjeggete skikkelsene i kappe fra nære østen
til Amerika, til Middelhavet
stammer fra den samme eldgamle kulturen,
betyr det at mens våre jeger-sanker-forfedre
var opptatt med å overleve istiden,
reiste noen andre rundt kloden
og ga videre sine avanserte ferdigheter til andre.
Og jeg tror det finnes bevis på det på en annen øy,
som, i likhet med Malta, nesten ble druknet på slutten av forrige istid,
en hel verden unna i Karibiens blå farvann.
Om en avansert sivilisasjon ble svelget av havet for 11 600 år siden,
kan kanskje beviset på at den fantes fortsatt være under vann.
La oss snakke om Atlantis.
Tekst: Heidi Rabbevåg