EN NETFLIX-SERIE
-Nöjd? -Ja.
-Okej, då kör vi. -Tagning ett.
Hur vill du beskriva dig själv?
Beskriva mig själv?
Du har beskrivits som en pseudo-arkeolog.
-Ja. -En som väljer data som passar dig.
Dina böcker läses av miljoner men avfärdas av forskare.
ÄR GRAHAM HANCOCK KNÄPP?
Visste du att du utmanade den akademiska världen?
För många människor vill inte höra det här.
Du har varit i frontlinjen i årtionden…
BORTOM HORISONTEN
…och visat mig många kontroversiella idéer…
ÄLDRE ÄN DEN SER UT
…som nu har bekräftats.
Jaha, jag heter Graham Hancock.
Jag hävdar inte att jag är arkeolog eller forskare.
Jag är journalist,
och ämnet jag undersöker är människans förhistoria.
Jag misstänker att människan är en art med minnesförlust.
Vi har glömt nåt otroligt viktigt i vårt eget förflutna.
Och jag tror att denna otroligt viktiga, bortglömda sak
är en förlorad, avancerad civilisation under istiden.
I årtionden har jag sökt efter bevis på denna förlorade civilisation
på olika platser på jorden.
Oj.
Nu är mitt mål att pussla ihop dessa ledtrådar…
Det ser väldigt märkligt ut.
…och lägga fram bevis som utmanar traditionell forskning.
De skulle vara äldre. Mycket äldre.
Gamla byggnadsverk skapade med överraskande sinnrikhet…
Den mest fantastiska arkeoastronomiska platsen i Nordamerika.
…visar tecken på en avancerad förhistorisk civilisation.
Pelaren är som vår Rosettesten.
Sannolikheten för en tidigare civilisation än vi har trott,
blir allt större.
Historien som vi känner den måste skrivas om.
Ja.
Den här tanken upprör förstås de så kallade experterna,
som hävdar att de enda människorna som existerade under istiden
var enkla jägare och samlare.
Det gör mig automatiskt till arkeologernas huvudfiende.
Varför inte säga: "Vi vet inte, ett mysterium",
och nöja sig?
Det är mitt jobb att erbjuda en alternativ syn.
Det kanske fanns en glömd period i människans historia.
Men den försvarsinriktade
och nedlåtande attityden hos flertalet forskare
kanske hindrar oss från att överväga det.
Jag försöker omkullkasta… historiens paradigm.
I 30 år har jag letat efter nåt
som man sa inte kunde finnas.
En avancerad mänsklig civilisation, mycket äldre än vår, som glömts bort.
Huvudfåran av historikerna säger att efter istidens slut…
9 600 f.Kr.
…började våra förfäder, jägare och samlare,
på eget initiativ plötsligt att odla jorden, föda upp boskap,
skapa bosättningar och slutligen städer,
tills den första civilisationen uppstod för cirka 6 000 år sen.
4 000 f.Kr.
Men nya upptäckter flyttar den tidpunkten bakåt i historien.
En sån upptäckt har gjorts här i Indonesien.
INDONESIEN
INDISKA OCEANEN - JAVA MALAYSIA - SINGAPORE - ÖSTRA MALAYSIA
På den mest befolkade ön, Java,
fyra timmars färd söder om Jakarta, nära byn Karyamukti.
Jag är här för att undersöka en av de märkligaste
och mest kontroversiella upptäckterna i vår tid.
De första fynden
har förbluffat huvudfåran av arkeologer,
för fynden ifrågasätter allt de har lärt oss
om människans förhistoria.
Det är en fyndplats som väcker en störande fråga.
Tänk om en avancerad civilisation
blomstrade här i Indonesien under istiden?
En civilisation som varit försvunnen
tills nu.
Det här är Gunung Padang.
Namnet betyder "ljusets berg" eller "upplysningens berg"
på lokalt sundanesiskt språk.
De boende talar med vördnad om dess mystiska atmosfär…
…och pilgrimer kommer långtifrån för att hedra bergets ande.
De renar sig vid en urgammal källa vid bergets fot…
…innan de klättrar…
…1 100 meter uppför berget.
Det är brant och ansträngande att klättra upp.
Men väl värt besväret när man kommer fram.
För Gunung Padang liknar ingen annan plats på jorden.
Länge trodde arkeologerna att det bara var ett berg bland andra i djungeln.
Men den synen stöter på problem.
På toppen av berget ligger stenblock utspridda över landskapet.
Märkliga sexkantiga stenplattor kringspridda överallt.
Tusentals.
Verkligen en syn.
Men inte främmande i Indonesiens vulkaniska landskap
där såna stenplattor formas naturligt.
Det kallas pelarförklyftning
och skapas när vulkanisk sten, i det här fallet basalt,
svalnar och spricker i tydliga former.
Vid första påseendet kan denna öppna terrass misstas
för naturligt formade vulkaniska stenar,
och därför undersöktes de först inte av arkeologerna.
Men vid närmare påseende blev det tydligt
att stenarna har huggits ut, återanvänts som byggnadsmaterial,
och placerats här av människor.
I röran av omkullfallna stenskivor
finner man spår av strukturer över hela bergstoppen.
Jordhögar, rektangulära rum och långa murar
och noggrant utlagda terrasser,
är uppenbart människogjorda.
När arkeologen Ali Akbar med sitt team började jobba här 2012,
antog de att strukturerna på berget
skulle vara yngre än 2 500 år gamla.
Vi vet absolut inget om åldern på fyndplatsen.
Platsen övergavs under lång tid och glömdes kanske bort.
Teamet antog också att de forntida byggarna på Gunung Padang
hade använt stenpelare som naturligt fanns på platsen.
Men så upptäckte de nåt märkligt.
Fogstenarna är hitflyttade från en annan region,
en annan plats.
Det betyder att alla dessa stenblock, upp till 50 000 stycken
som vart och ett väger över 300 kilo, bars uppför berget.
När dr Akbars team först undersökte platsen
fann de snart bevis för att människor hade funnits här
i vad som kallas ett kulturskikt, men inte där det var väntat.
Överraskande nog består platsen av två kulturskikt.
Det första skiktet är från 500 f.Kr.
500 f.Kr.
Men på fyra meters djup
fann vi ännu ett kulturskikt.
Det är från 5 200 f.Kr.
5 200 f.Kr.
Det är mycket överraskande. Vi var chockade.
Det är mycket gammalt.
För 7 000 år sen,
långtifrån att vara byggare av episkt format,
finns inget som tyder på att folket i området
var annat än enkla jägare och samlare.
Vad motiverade dem till den enorma ansträngningen
att föra upp alla stenblock hit?
Jag är osäker på platsens funktion.
Men vi har ännu inte funnit några skelett eller ben av människor,
så det är ingen begravningsplats.
Kanske har platsen ceremoniellt eller rituellt syfte.
Vi har ett mysterium här. Ett mysterium som måste förklaras.
Inte förrän en annan undersökning grävde ännu djupare på platsen
tvingades forskarna inse en annan möjlighet.
Att de stod inför verket
av en civilisation som gått förlorad åt historien.
Dr Danny Hilman Natawidjaja studerade vid Caltech,
men jobbar nu för Indonesiens geotekniska forskningscenter.
Som geolog visste dr Hilman att det var nåt mycket märkligt
med Gunung Padang.
Vid utforskningen fann han att kolonnerna av basalt
inte bara täcker bergets topp,
utan går runt bergets terrasserade sluttningar
och täcker nästan 15 hektar.
Den synliga delen mellan två av terrasserna
verkar vara nåt slags bärande mur.
Vissa arkeologer tror att de är formade av naturen.
Det är natursten, jag vet,
men de hävdar att hela formen är skapad av naturen.
Stenarna är natursten, men deras position är inte naturlig.
GEOLOG
-Och normalt vertikal. -Vertikal, ja.
-Just det. -Här ligger de på sidan.
-Och de här är huggna. -Ja.
Här är alla huggna till 1-1,5 meters storlek.
Just det.
Dr Hilman märkte en annan ovanlig sak
mellan stenblocken.
I naturlig position finns ingen jord mellan dem.
De är tätt sammanpressade.
Men mellan de här kolonnerna finns murbruk
-som håller dem samman, som betong. -Ja.
Dess tjocklek på fem cm är också genomgående.
Ja, så de liksom jämnar till byggstenarna
med murbruket mellan dem som placerats där medvetet av människor
-som del av en byggprocess. -Ja.
Så Danny började undersöka,
och då infann sig överraskningarna.
Vad dr Hilman började inse när han kombinerade sin data
var att Gunung Padang var mycket mer än bara ett berg.
Det här är den urgamla platsen Gunung Padang.
På nordsidan finns en trappa
som är 100 meter hög
och når den första av fem terrasser.
Över ett område som är cirka 150 gånger 40 meter stort.
Kullen omvärvs av stödmurar av basaltkolonner.
Med sina uppskattningsvis 50 000 stenblock
är det ett massivt jordformningsprojekt
som gjorde om en vulkanisk kulle
till vad som bäst kan beskrivas som en stegpyramid.
Så dessa terrasser är människogjorda.
Ja.
Det är inte samma form av pyramid
som hos mayafolket eller i Giza.
Nej. Det är ett bygge med terrasser i pyramidform.
-Ja. Men den har cirkelformer. -Just det.
Nu måste man fråga hur vi definierar en pyramid.
Om vi definierar den som en struktur som stiger i terrasser till toppen,
är det vad vi ser i Gunung Padang.
Och det faktum att en sån forntida pyramid alls existerade här
kan drastiskt ändra allt vi vet om våra förfäders kunskaper.
Arkeologerna tror nu att den äldsta pyramiden i världen
byggdes för omkring 4 700 år sen.
Men inte i Egypten utan i Peru.
DEN HELIGA STADEN CARAL-SUPE PERU
Men dr Hilman har funnit tecken på att Gunung Padang kan vara äldre.
Hur gammalt är det egentligen?
Vem byggde det? Och varför?
Dr Hilman och hans team
använder teknik som brukar användas vid geologiska undersökningar,
för att finna svaren djupt nere i jorden.
Vi har tre metoder här.
-GPR. -Ja, jordpenetrerande radar.
-Jordpenetrerande radar, ja. -Ja.
-Och resistivitetstomografi. -Ja.
Och även seismisk tomografi.
Tidigare har arkeologer grävt bara några meter ner på fyndplatsen
och i några få isolerade rännor.
Denna nya teknik är mycket mer heltäckande…
-Trettio meter, ja. -Trettio.
…och går mycket djupare.
Vi ska använda jordpenetreringsradar,
GPR-undersökningar.
Jordpenetrerande radar
skickar ner radiovågor i jorden.
När de träffar nåt studsar de tillbaka och data analyseras.
Vi valde frekvensen 40 MHz för att nå ner till 30 meter.
Okej. Vi kör.
Ju mer dr Hilman och teamet utröner av skanningarna,
desto mer mystiskt blir det.
Strukturerna under jorden blir alltmer komplexa.
Basaltkolonnerna finns alltid där,
använda som byggnadsmaterial.
Särskilt den seismiska tomografin har upptäckt en spännande plats
djupt inne i kullen.
Det har en seismisk hastighet på 200 meter i sekunden.
Vad betyder det i lekmannatermer?
Det finns ett tomrum.
TUNNEL/KAMMARE
-En tom plats. -Tom.
Får du nån uppfattning om formen?
Ja, som du ser här är den rektangulär.
-En rektangel, ja. -Ja.
-Och platsen är precis rätt… -Ja.
-…för i fyndplatsens centrum… -Ja.
…under terrass ett, finns det också en kammare…
KAMMARE KONSTGJORD VÄGG
-Ja. -…som är förbunden med kammaren
under terrass två.
Vad dr Hilman och hans team har upptäckt
är minst tre stora, rektangulära kamrar.
En cirka tio meter ner,
kanske en entréhall av nåt slag,
och det verkar finnas en ingångstunnel som leder till huvudkammaren.
Och en passage som leder till en tredje kammare,
på mellan 20 och 30 meters djup.
Alla tre är belägna längs fyndplatsens centralaxel.
De här kamrarna fängslar mig.
Jag önskar verkligen att arkeologerna
skulle göra utgrävningar här.
När vi såg kamrarna…
-Ja. -…tre kammare,
var vi förbluffade.
Då vet man att man har funnit nåt viktigt.
-Visst. -Det är otvetydigt.
Ja.
Men för historikerna och arkeologerna som först grävde ut platsen
går dr Hilmans upptäckt mot allt förnuft.
Den accepterade tidslinjen för människohistorien
säger att stammen med jägare-samlare
som levde på kullen för omkring 7 000 år sen…
5 200 f.Kr.
…inte kunde ha byggt en struktur
som är så kolossal och komplex.
Men här är den ändå.
Ett mysterium som behöver undersökas.
För att datera kullen som inte är en kulle,
använde sig Hilman och teamet av ett annat geologiskt redskap,
kärnborrning.
Som väntat dateras proverna i de två översta skikten från 3 000 år tillbaka…
1 000 f.Kr.
…och till 8 000 år tillbaka.
6 000 f.Kr.
Men när de kom ner ungefär 15 meter
fann de nåt helt oväntat.
6 000 f.Kr.
De sektionerna hade skapats för cirka 11 000 år sen…
9 600 f.Kr.
…vilket för fyndplatsens ursprung tillbaka till slutet av istiden.
Och dr Hilmans upptäckter fortsatte.
Cirka 30 meter längre ner, fann han de tidigaste byggda skikten.
Låt oss försöka datera när detta formades.
Okej. Skikt fyra kan vara mer än 20 000 år gammalt.
-Mer än 20 000 år gammalt. -Mycket gammalt.
Borrkärnorna tog upp daterbart material
så långt tillbaka som för 24 000 år sedan.
22 000 f.Kr.
Organiskt material tydligt kopplat till strukturer som nu är begravda djupt.
Detta övertygade Danny om, och även mig,
att Gunung Padang har ett urgammalt ursprung.
Dannys fynd är mycket extraordinära och förbryllande.
Hittills har arkeologer betraktat det som bevisat
att inga storskaliga byggnadsverk uppfördes i Sydostasien
förrän för cirka 4 000 år sen.
Dina dateringar av byggnadsverket placerar det på istiden.
För mig känns detta enormt spännande.
-Ja. -Jag måste undra
om dessa kamrar innehåller bevis eller information
som har betydelse för mitt
sökande efter en försvunnen civilisation.
-Vi vet väldigt lite om vår historia. -Ja.
Vi missar den stora bilden här.
Arkeologerna i stort har väldigt svårt att acceptera det här.
Tanken att det är en människoskapad struktur
ifrågasätts inte längre seriöst av nån.
Det som arkeologerna har svårt att svälja och att acceptera är
att den här strukturen kan dateras så långt som 24 000 år tillbaka.
Till mitt i senaste istiden.
Vad forskarna är ovilliga att acceptera
är att istiden var en mycket speciell tid
då världen var mycket annorlunda.
Då, för 20 000 år sen, såg inte jorden ut som nu.
Ön Java var inte en ö.
Det var den mest sydliga delen av en stor sydostasiatisk kontinent.
En kontinent som geologerna kallar Sundaland.
Under senaste istiden
var havsnivån cirka 120 meter lägre än idag.
Så det som nu är Javasjön var en enorm landmassa
som stack ut från Asiens fastland.
Sundaland täckte ett område på cirka 1 800 000 kvadratkilometer…
22 000 f.Kr.
…ungefär lika stort som västra USA.
Det var en hel subkontinent.
INDISKA OCEANEN - BENGALISKA BUKTEN
Vi vet att stammar av jägare-samlare levde gott på Sundalands rika viltliv
för minst 45 000 år sen, troligen längre tillbaka än så.
Varför kunde inte en mer tekniskt avancerad kultur
ha funnits här också?
I en kall och kärv värld hade denna stora sydostasiatiska landmassa
varit en av många varma och inbjudande platser
där den tidiga människan kunde ha gjort ett försök
att utveckla en avancerad, sofistikerad civilisation.
Jag tror att de som byggde Gunung Padang
delade vår planet med jägare-samlarna,
som vi vet också fanns här då.
Det är inte så otroligt.
Även idag samexisterar tekniskt avancerade länder i världen
med jägare och samlare, som stammen San i Namibia,
eller lacandonerna i Mexiko,
eller kazakerna i västra Mongoliet.
Skilda kulturer med skilda nivåer av utveckling
har alltid levt jämsides.
Gunung Padang antyder att
det fanns en kultur i Sunda Shelf-området
som kunde skapa ett gigantiskt megalitiskt byggnadsverk.
Som specialiserade sig på att bygga med stenblock av basalt.
Det är en byggnadsstil jag har sett förut i den delen av världen,
på den lilla Stillahavsön Pohnpei, på en plats känd som Nan Madol.
Även den byggdes med vulkanisk basaltsten
i skikt ovanpå varandra, precis som vid Gunung Padang.
Arkeologerna tror att huvuddelen av bygget
som är synligt i Nan Madol idag daterar sig till cirka 900 år tillbaka,
när stenblocken bröts på en närliggande ö.
Men under mina undersökningar vid tidigare besök
fann jag många megalitiska pelare som stack upp under vattenlinjen,
vilket antyder att tidigare versioner kan ha byggts
när havsnivån var lägre, under senaste istiden.
Kan Gunung Padangs arkitekter
ha tagit sig över södra Stilla havet till Mikronesien?
Och i så fall, vad hände med dem?
Jag tror det har att göra med det som hände
för cirka 12 800 år sen,
när istiden plötsligt och dramatiskt förändrade allt.
Det hade gradvis blivit varmare under en lång tidsperiod.
Och plötsligt hände två saker samtidigt.
Först sjönk temperaturen på jorden
till samma nivå som under istidens kulmen,
och det skedde hastigt.
För det andra steg havsnivån plötsligt och oförklarligt.
Normalt i en istid, när det kommer en kall period
väntar man sig inte en stor vattenmassa som dumpas i världshaven,
för vattnet har frusit till is.
Det som hände var bokstavligen en syndaflod.
Mellan 12 800 och 11 600 år sen steg nivån i världshaven dramatiskt…
9 600 f.Kr.
…genom en rad enorma översvämningar.
Slutligen blev den stora kontinenten Sundaland
uppslukad av havet, en förlorad värld.
Den uppenbara frågan inställer sig:
Kan det finnas fler tempel och byggnadsverk i Javasjön
som väntar på att upptäckas?
Ingen vet vad som uppslukades av det stigande havet.
Den här epoken av stora översvämningar måste ha traumatiserat mänskligheten.
Det finns faktiskt bevis på det.
Nästan alla forna kulturer bevarade traditioner om en syndaflod
som uppslukade jorden.
Här i Indonesien
har batakfolket sin egen version av den världsvida översvämningen.
SKAPARGUD
En gång för länge sen blev jorden gammal och smutsig.
Så skaparguden Debata sände en stor översvämning
för att rena jorden från allt som levde.
Det sista människoparet tog sin tillflykt till ett högt berg.
Men just då vattnet skulle dränka dem
ångrade sig guden och räddade mänskligheten.
Han skapade ett stycke jord,
lade det ovanpå vattnet och skapade Indonesiens öar,
och sålunda räddades paret.
Paret fick barn tillsammans som återbefolkade jorden
och blev förfäder till batakfolket.
Det är en historia om en gammal apokalyps som återfinns
i traditioner över hela världen och har nedärvts i tusentals år.
Vi har förstås Bibelns berättelse om Noa.
Men indisk folktro talar också om en fiskare, Manu,
som överlevde en syndaflod efter att ha varnats av en gud.
Sumerer, babylonier, de forna grekerna och kineserna,
alla har liknande versioner av samma berättelse.
Att allt detta bara är en slump,
skapat oberoende av olika kulturer, är helt ologiskt.
Allt detta är troligen berättelser
som folk har förmedlat genom generationerna
som överlevde den tiden.
Ja. Verkligt globala katastrofer
-med snabbt stigande havsnivåer… -Ja.
…inträffade verkligen, och den världsvida traditionen om en syndaflod
är inte längre en myt, utan ett minne.
Av nåt som faktiskt hände.
Jag är fascinerad av Indonesiens forna historia
och de hemligheter som uppenbaras för oss vid Gunung Padang.
Men som det är med arkeologin
kommer det att finnas stort motstånd mot nya bevis,
och det är problematiskt,
för vetenskapen ska vara öppen för nya data
och kunna ändra åsikt
när nya bevis antyder att detta är befogat.
Vilken reaktion har du fått från arkeologerna i stort?
-De accepterar det fortfarande inte. -Okej.
Det är trist när arkeologer
eller andra forskare bara slutar utforska.
Det är sorgligt, för det finns ett fängslande mysterium här,
som arkeologin borde uppmärksamma.
Om vi kunde bevisa tydligt
och acceptera att det fanns avancerade kulturer före 11 000 f.Kr.,
vore det ett stort steg.
Jag har hävdat
att en världsomfattande katastrof ägde rum för cirka 12 500 år sen
och utplånade nästan alla spår.
Vad vi har kvar är dessa minnen som hemsöker oss,
som vi försöker avfärda: "Det är inte minnen.
Det är bara folksägner. Myter, traditioner."
Jag tror det är minnen.
Minnen av nåt hemskt
som drabbade våra förfäder i slutet av istiden.
Det finns bevarat i legender, i konsten och i sten.
Inte bara om en stor översvämning.
De talar också om överlevande av katastrofen,
visa resanden som sådde fröna till människans återfödelse.
Det är en tradition som är särskilt stark
i samma forna kultur
som skapade den största människoskapade pyramiden på jorden.
Det är dit jag ska härnäst,
och det är inte Egypten.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson