‎UN SERIAL NETFLIX
‎- Mulțumit? ‎- Da.
‎- În regulă, începem. ‎- Dubla unu.
‎Cum v-ați descrie?
‎Cum m-aș descrie?
‎Ați fost descris ca pseudo-arheolog.
‎- Da. ‎- Cineva care își alege datele.
‎Milioane vă citesc cărțile, ‎dar academicienii le resping.
‎GRAHAM HANCOCK E ȚICNIT?
‎Știați că începeți o dispută ‎cu mediul academic?
‎Fiindcă multă lume nu vrea să audă asta.
‎Ați fost în prima linie timp de decenii…
‎ORIZONT PIERDUT
‎…și m-ați expus ‎la multe idei controversate…
‎MAI VECHI DECÂT PARE
‎…care acum au fost verificate.
‎Ei bine, eu sunt Graham Hancock.
‎Nu pretind să fiu arheolog ‎sau om de știință.
‎Sunt jurnalist,
‎iar subiectul pe care-l investighez este ‎preistoria umanității.
‎Bănuiala mea este că oamenii sunt ‎o specie care are amnezie.
‎Am uitat ceva incredibil de important ‎din trecutul nostru.
‎Și cred că acel lucru uitat, ‎incredibil de important,
‎este o civilizație pierdută, ‎avansată, din era glaciară.
‎Am petrecut decenii întregi căutând dovezi ‎ale acestei civilizații pierdute
‎în diferite locuri din lume.
‎Uau!
‎Acum, scopul meu este ‎să pun cap la cap aceste indicii…
‎Asta pare extrem de ciudat.
‎…pentru a vă arăta dovezi ‎ce pun la îndoială viziunea tradițională.
‎Dă înapoi prezentul. Cu mult înapoi.
‎Structuri antice, ‎construite surprinzător de sofisticat…
‎E cel mai uimitor sit arheoastronomic ‎din America de Nord.
‎…ce scot la iveală urmele ‎unei civilizații preistorice avansate.
‎Stâlpul ăsta e ca Piatra de la Rosetta.
‎Posibilitatea ca civilizația ‎să fi apărut mai devreme decât credem
‎e tot mai mare.
‎Va necesita, cu siguranță, ‎o rescriere a istoriei așa cum o știm.
‎Da.
‎Desigur, această idee e deranjantă ‎pentru așa-numiții experți,
‎care insistă că singurii oameni ‎care au existat în era glaciară
‎erau simpli vânători-culegători.
‎Asta mă face, în mod automat, ‎inamicul numărul unu al arheologilor.
‎Hai să zicem că nu știm, ‎e un mister spectaculos
‎și o lăsăm așa.
‎E datoria mea ‎să ofer un punct de vedere alternativ.
‎Poate a existat un episod uitat ‎în istoria omenirii.
‎Dar poate că atitudinea defensivă
‎și arogantă ‎a mediului academic convențional
‎ne împiedică să vedem acea posibilitate.
‎Încerc să răstorn… paradigma istoriei.
‎POTOPUL DE DEMULT
‎Timp de 30 de ani, am căutat ceva
‎ce mi s-a spus că nu poate exista.
‎O civilizație umană mult mai veche ‎decât a noastră, pierdută în istorie.
‎Conform viziunii tradiționale ‎asupra istoriei, după era glaciară…
‎9.600 Î.HR.
‎…din proprie inițiativă, ‎strămoșii noștri vânători-culegători
‎au început, brusc, să cultive pământul ‎și să crească animale,
‎creând așezări ‎și, în cele din urmă, orașe,
‎până la apariția primei civilizații, ‎acum în jur de 6.000 de ani.
‎4.000 Î.HR.
‎Dar noile descoperiri ‎împing acel orizont tot mai în spate.
‎O astfel de descoperire ‎a fost făcută aici, în Indonezia.
‎INDONEZIA
‎OCEANUL INDIAN - MAREA JAVA ‎MALAYSIA - SINGAPORE - MALAYSIA DE EST
‎Pe cea mai populată insulă, Java,
‎cam la patru ore la sud de Jakarta, ‎lângă satul Karyamukti.
‎Am venit să investighez ‎una dintre cele mai remarcabile
‎și controversate descoperiri arheologice ‎ale zilelor noastre.
‎Dovezile inițiale
‎au frustrat complet ‎arheologicii convenționali,
‎pentru că pun la îndoială ‎tot ce ne-au învățat
‎despre preistoria umanității.
‎E un sit ‎ce ridică o întrebare tulburătoare.
‎Dacă o civilizație avansată
‎a înflorit aici, în Indonezia, ‎în era glaciară?
‎O civilizație pierdută în istorie
‎până acum.
‎Acesta este Gunung Padang.
‎Numele înseamnă „munte de lumină” ‎sau „munte de iluminare”,
‎în dialectul local sundanez.
‎Localnicii vorbesc cu venerație ‎despre atmosfera sa misterioasă…
‎iar pelerinii vin de departe ‎pentru a onora spiritul muntelui.
‎Se purifică la un izvor antic de la poale…
‎înainte de a urca dealul…
‎o sută zece metri.
‎Urcușul e abrupt și necesită efort.
‎Dar merită, odată ce ajungi în vârf.
‎Fiindcă Gunung Padang nu seamănă ‎cu niciun alt loc de pe Pământ.
‎Multă vreme, arheologii au crezut ‎că e un deal în junglă, ca oricare altul.
‎Dar exista o problemă cu această viziune.
‎Ajungi în vârf și vezi ‎niște blocuri împrăștiate împrejur.
‎Plăci de piatră ciudat de hexagonale, ‎împrăștiate peste tot.
‎Cu miile.
‎Un adevărat spectacol.
‎Dar nu neobișnuit ‎în peisajul vulcanic al Indoneziei,
‎unde astfel de blocuri se formează ‎în mod natural.
‎Se numesc „îmbinări columnare”
‎și se creează atunci când ‎piatra vulcanică, în acest caz, bazaltul,
‎se răcește și se solidifică ‎în anumite forme.
‎La prima vedere, ‎acest luminiș poate fi luat drept
‎o formațiune naturală de piatră vulcanică.
‎De aceea arheologii ‎nu s-au grăbit deloc s-o investigheze.
‎Dar, dacă te uiți mai îndeaproape, ‎e evident
‎că aceste pietre au fost tăiate, ‎folosite ca materiale de construcție
‎și așezate de mâna omului.
‎Printre masele dezordonate ‎de piatră căzută,
‎apar pe întreg dealul urme de structuri.
‎Mormane, încăperi dreptunghiulare ‎și ziduri lungi,
‎pe întinderi aranjate cu grijă,
‎în mod clar făcute de mâna omului.
‎Când arheologul Ali Akbar și echipa lui ‎au început să lucreze aici în 2012,
‎au presupus că orice structură de pe deal
‎se va dovedi a avea ‎mai puțin de 2.500 de ani vechime.
‎Nu știm cu exactitate ‎de când datează acest sit.
‎DR. ALI AKBAR - UNIVERSITATEA INDONEZIA
‎Situl a fost abandonat de multă vreme ‎și, probabil, uitat.
‎Echipa a presupus ‎și că vechii constructori ai Gunung Padang
‎au găsit blocurile columnare ‎în mod natural la fața locului.
‎Dar apoi au descoperit ceva ciudat.
‎Îmbinările columnare sunt importate ‎dintr-o altă regiune,
‎dintr-un alt loc.
‎Asta înseamnă că fiecare ‎dintre aceste blocuri, până la 50.000,
‎fiecare cântărind până la o treime ‎de tonă, au fost aduse pe acest deal.
‎Când echipa drului Akbar ‎a venit prima oară,
‎au găsit repede dovezi ‎că oamenii existaseră
‎într-un așa-numit „strat cultural”, ‎dar nu acolo unde se așteptau.
‎Suntem foarte surprinși că acest sit ‎conține două straturi culturale.
‎Primul strat, de la suprafață, ‎e din anul 500 î.Hr.
‎500 Î.HR.
‎Dar, la o adâncime de patru metri,
‎am mai găsit un strat cultural.
‎Datează din 5.200 î.Hr.
‎5.200 Î.HR.
‎E foarte surprinzător. ‎Suntem foarte șocați.
‎E foarte vechi.
‎Acum șapte mii de ani,
‎nu doar că nu existau constructori ‎la scară uriașă,
‎dar nu există nicio dovadă ‎că oamenii din regiune
‎erau altceva ‎decât simpli vânători-culegători.
‎Ce putea să-i motiveze ‎să depună acest imens efort
‎de a aduce aceste blocuri aici?
‎Nu sunt sigur de scopul acestui sit.
‎Cu toate astea, încă n-am găsit ‎vreun schelet sau os uman,
‎deci nu este un loc de îngropare.
‎Poate este pentru ceremonii sau ritualuri.
‎Avem de-a face cu un adevărat mister. ‎Unul care trebuie explicat.
‎Abia după ce o altă investigație ‎a analizat situl mai în profunzime,
‎cercetătorii au fost nevoiți să întrevadă ‎o nouă extraordinară posibilitate.
‎Aceea că ar putea să se confrunte
‎cu lucrarea unei civilizații ‎pierdute în istorie.
‎Dr. Danny Hilman Natawidjaja ‎a studiat la Caltech,
‎dar acum lucrează la Centrul ‎de Geotehnologie din Indonezia.
‎Ca geolog, dr. Hilman știa ‎că era ceva foarte ciudat
‎cu Gunung Padang.
‎Explorând situl, a descoperit ‎că blocurile de bazalt columnar
‎nu acoperă doar partea de sus a dealului.
‎Acestea îi înconjoară și pantele terasate,
‎pe o arie de cel puțin 15 hectare.
‎Această secțiune descoperită ‎dintre două terase
‎pare a fi un fel de zid de reținere.
‎Încă există unii arheologi convinși ‎că toate astea sunt naturale.
‎Știu că piatra e naturală,
‎dar ei sugerează ‎că întreaga lor dispunere e tot naturală.
‎Sunt naturale, dar felul ‎în care sunt poziționate nu e natural.
‎DR. DANNY HILMAN NATAWIDJAJA - GEOLOG
‎- În mod normal, sunt verticale. ‎- Da.
‎- Exact. ‎- Iar aici sunt culcate.
‎- Și nu sunt tăiate așa. ‎- Da.
‎Aici, toate sunt tăiate ‎de un metru sau un metru și jumătate.
‎Da.
‎Mai există ceva neobișnuit ‎ce a observat dr. Hilman
‎între blocuri.
‎În poziția naturală, ‎nu există pământ între ele.
‎Ar fi foarte strâns apropiate.
‎Dar aici, între aceste pietre columnare, ‎există mortar
‎- …care le unește, ca cimentul. ‎- Da.
‎Are o grosime de cinci centimetri ‎și e foarte unitar.
‎Deci au nivelat, oarecum, ‎blocurile de construcție
‎cu mortarul dintre ele. ‎A fost pus intenționat de oameni,
‎- …ca parte a procesului de construcție. ‎- Da.
‎Așa că Danny a investigat
‎și aici au început să apară surprizele.
‎Pe măsură ce a pus cap la cap datele, ‎dr. Hilman a început să înțeleagă
‎că Gunung Padang e mult mai mult ‎decât un simplu deal.
‎Este situl antic Gunung Padang.
‎Partea nordică e reprezentată de o scară
‎ce urcă peste 90 de metri,
‎până ajunge la prima ‎dintre cele cinci terase.
‎De-a lungul unei arii cu o lungime ‎de circa 150 de metri și o lățime de 40.
‎Întregul deal e încercuit ‎de ziduri de reținere din bazalt columnar.
‎Folosind circa 50.000 de blocuri,
‎este un proiect masiv de terraformare
‎care a remodelat un deal vulcanic
‎în ceea ce poate fi descris cel mai bine ‎ca „piramidă în trepte”.
‎Deci aici sunt terase făcute de om.
‎Da.
‎Nu e aceeași formă de piramidă
‎ca cele mayașe sau din Giza.
‎Nu, e o idee asemănătoare. ‎Terase care clădesc o formă de piramidă.
‎- Da. Dar are caracteristici circulare. ‎- Într-adevăr.
‎E o chestiune de definiție. ‎Cum definim o piramidă?
‎Dacă o definim ca structură ‎care se ridică în terase până la un vârf,
‎exact asta avem la Gunung Padang.
‎Iar faptul că există, totuși, ‎o astfel de piramidă antică aici
‎ar putea schimba radical ceea ce știm ‎despre abilitățile strămoșilor noștri.
‎Arheologii cred, la momentul actual, ‎că cea mai veche piramidă din lume
‎datează de acum circa 4.700 de ani.
‎Și nu se află în Egipt, ci în Peru.
‎ORAȘUL SACRU CARAL-SUPE - PERU
‎Dar drul Hilman a găsit dovezi ‎că Gunung Padang poate fi și mai veche.
‎Deci cât de veche este, de fapt?
‎Cine a construit-o? Și de ce?
‎Dr. Hilman și echipa sa
‎apelează la tehnologia folosită, ‎de obicei, la cercetări geologice,
‎pentru a găsi răspunsuri ‎în interiorul structurii.
‎Aici avem trei metode.
‎- GPR-ul. ‎- Da, radarul de penetrare a solului.
‎- Radarul de penetrare a solului, da. ‎- Da.
‎- Și tomografia de rezistență electrică. ‎- Da.
‎Și tomografia seismică.
‎Anterior, arheologii săpaseră ‎doar la câțiva metri adâncime,
‎în câteva șanțuri izolate.
‎Tehnologia nouă acoperă ‎o suprafață mult mai mare…
‎Treizeci de metri, da.
‎…și pătrunde mai adânc.
‎O să folosim radarul ‎de penetrare a solului,
‎studiile GPR.
‎Radarul de penetrare a solului
‎emite impulsuri de unde radio în sol.
‎Când se lovesc de ceva, ricoșează, ‎iar datele sunt înregistrate și analizate.
‎Am ales frecvența de 40 de megahertzi ‎pentru a ajunge la 30 de metri adâncime.
‎Bine. Să-i dăm drumul!
‎Cu cât mai mult află dr. Hilman ‎și echipa sa din scanarea interiorului,
‎cu atât mai misterios devine.
‎Natura structurilor subterane ‎a devenit tot mai complexă.
‎Deși bazaltul columnar ‎e acolo dintotdeauna,
‎a fost material de construcție.
‎Tomografia seismică, în mod special, ‎a scos la iveală un punct interesant
‎în adâncul dealului.
‎Are o viteză seismică ‎de circa 200 de metri pe secundă.
‎Da. Ce înseamnă asta, ‎pentru necunoscători?
‎Este un vid.
‎TUNEL/ CAMERĂ
‎- Un vid. Un spațiu gol. ‎- Gol.
‎Și poți să-ți dai seama ce formă are?
‎Da, după cum vezi, e dreptunghiular.
‎- E un dreptunghi, da. ‎- Da.
‎- Iar locul e cel potrivit… ‎- Da.
‎- …fiindcă e-n mijlocul sitului… ‎- Exact.
‎Și sub Terasa Unu există o cameră…
‎CAMERĂ - PERETE ARTIFICIAL
‎- Da. ‎- …care se leagă de camera asta,
‎de sub cea de-a doua terasă.
‎Ceea ce au descoperit dr. Hilman ‎și echipa sa
‎sunt cel puțin ‎trei camere dreptunghiulare.
‎Una la o adâncime de circa zece metri,
‎probabil un hol de un anumit fel.
‎Pare să aibă un tunel de acces ‎către camera principală, mai mare.
‎Și un alt pasaj, ‎care leagă o a treia cameră,
‎la o adâncime de 20-30 de metri.
‎Toate trei localizate ‎exact de-a lungul axei centrale a sitului.
‎Sunt foarte intrigat de aceste camere.
‎Cât îmi doresc să-i convingi pe arheologi
‎să facă săpături aici!
‎Când am văzut aceste camere…
‎- Da. ‎- …trei camere,
‎am fost uluiți.
‎Știi că ai găsit ceva de mare însemnătate.
‎- Sigur. ‎- Da, e indubitabil.
‎Da.
‎Dar pentru istoricii și arheologii ‎care au făcut primele săpături aici,
‎descoperirea drului Hilman ‎nu are niciun sens.
‎Cronologia general acceptată ‎a istoriei omenirii
‎ne spune că tribul de vânători-culegători
‎care a trăit pe acest deal ‎acum 7.000 de ani…
‎5200 Î.HR.
‎…n-ar fi fost capabilă ‎să construiască o structură
‎cu asemenea mărime și complexitate.
‎Și totuși, iat-o!
‎Un mister care se cere investigat.
‎Pentru a stabili data acestui deal, ‎care nu e un deal,
‎drul Hilman și echipa lui ‎au folosit un alt instrument geologic,
‎forajul cu carotaj.
‎Cum ne-am așteptat, cele două straturi ‎de sus datează între 3.000 de ani…
‎1.000 Î.HR.
‎…și în jur de 8.000 de ani.
‎6.000 Î.HR.
‎Dar atunci când au săpat până la 15 metri, ‎în jur de 50 de picioare,
‎au găsit ceva complet neașteptat.
‎6.000 Î.HR.
‎Acele secțiuni fuseseră așezate ‎acum circa 11.600 de ani…
‎9.600 Î.HR.
‎…împingând originile acestui sit ‎până la sfârșitul ultimei ere glaciare.
‎Iar descoperirile drului Hilman ‎nu s-au oprit aici.
‎Continuând mai jos, în jur de 30 de metri, ‎a atins cel mai vechi strat construit.
‎Hai să stabilim când a fost modelat!
‎Bine. Stratul patru ar putea fi ‎înainte de 20.000.
‎- Ar putea fi înainte de 20.000. ‎- Foarte vechi.
‎Acele forări scoteau materiale databile,
‎vechi chiar și de 24.000 de ani.
‎22.000 Î.HR.
‎Materiale organice asociate cu elemente ‎structurale, acum adânc îngropate.
‎Asta l-a convins pe Danny ‎și mă convinge și pe mine
‎că Gunung Padang datează ‎din timpuri îndepărtate.
‎Descoperirile lui Danny sunt ‎absolut extraordinare și tulburătoare.
‎Până în prezent, arheologii au considerat ‎că e de mult stabilit
‎că nicio structură la scară mare ‎n-a fost construită în Asia de Sud-Est
‎până acum circa 4.000 de ani.
‎Ai datat această structură ‎tocmai în era glaciară.
‎Asta mă face să mă simt ‎extrem de încântat.
‎- Da. ‎- Nu pot să nu mă întreb
‎dacă acele camere conțin ‎vreo dovadă sau informație
‎care ar putea avea o relevanță
‎pentru civilizația pierdută ‎pe care o caut.
‎- Cred că știm puține despre istorie. ‎- Da.
‎Cred că am pierdut din vedere ‎un lucru important.
‎Este o idee greu de acceptat ‎pentru arheologia convențională.
‎Noțiunea că este o structură făcută de om
‎nu mai e contestată serios de nimeni.
‎Dar ceea ce e greu de crezut ‎și de acceptat pentru arheologi
‎e că originile acestei structuri ‎ar putea fi de acum 24.000 de ani.
‎Până în ultima eră glaciară.
‎Savanții sunt reticenți la ideea
‎că era glaciară a fost ‎o perioadă specială,
‎când lumea era foarte diferită.
‎Pe atunci, acum 20.000 de ani, ‎Pământul nu arăta la fel ca acum.
‎Insula Java nu era o insulă.
‎Era partea cea mai sudică ‎a unui vast continent, Asia de Sud-Est.
‎Un continent pe care geologii ‎îl numesc „Sundaland”.
‎În timpul ultimei ere glaciare,
‎nivelul mării era cu circa 120 de metri, ‎400 de picioare, mai jos decât în prezent.
‎Ceea ce astăzi este Marea Java era, ‎de fapt, o întindere enormă,
‎o prelungire a continentului asiatic.
‎Sundaland acoperea o zonă de aproximativ ‎1.120.000 de km pătrați…
‎22.000 Î.HR.
‎…cam de mărimea Vestului Statelor Unite.
‎Era un întreg subcontinent.
‎OCEANUL INDIAN - GOLFUL BENGAL
‎Știm că triburile de vânători-culegători ‎prosperau în fauna și flora din Sundaland
‎acum 45.000 de ani ‎și probabil mult mai demult.
‎De ce n-ar fi posibil ‎ca o altă cultură mai avansată tehnologic
‎să fie, de asemenea, prezentă?
‎Într-o lume rece și amenințătoare, ‎enorma întindere asiatică sud-estică
‎ar fi fost printre cele câteva locuri ‎călduroase, primitoare,
‎în care oamenii timpurii ‎ar fi putut încerca
‎să dezvolte o civilizație avansată ‎și sofisticată.
‎Cred că oricine a construit Gunung Padang
‎a împărțit planeta ‎cu vânătorii-culegători,
‎care știm ‎că erau larg răspândiți la acea vreme.
‎Nu e o idee atât de nebunească.
‎Chiar și azi, națiunile avansate ‎din punct de vedere tehnologic
‎coexistă cu societățile ‎de vânători-culegători, ca San din Namibia
‎sau Lacandon din Mexic,
‎sau kazahii din Mongolia de Vest.
‎Culturi diferite, ‎cu niveluri de dezvoltare diferite,
‎au trăit dintotdeauna una alături de alta.
‎Gunung Padang indică
‎faptul că exista o cultură ‎în zona Sunda Shelf
‎capabilă să creeze ‎o structură gigantică megalitică.
‎O cultură specializată în construcția ‎cu blocuri din bazalt columnar.
‎E un stil de construcție ‎pe care l-am mai văzut
‎pe micuța insulă din Pacific, Pohnpei, ‎la un sit cunoscut ca Nan Madol.
‎Și acesta a fost construit ‎folosind blocuri de bazalt vulcanic
‎așezate unul peste altul, ‎exact ca la Gunung Padang.
‎Arheologii cred ‎că mare parte din construcția
‎vizibilă la Nan Madol în prezent ‎datează de acum circa 900 de ani,
‎când blocurile au fost extrase ‎dintr-o insulă vecină.
‎Dar în explorările mele ‎din vizitele anterioare
‎am găsit mai mulți piloni megalitici ‎care se ridicau sub nivelul apei,
‎sugerând că versiuni mai vechi ‎puteau fi construite
‎atunci când nivelul apei era mai jos, ‎în ultima eră glaciară.
‎Arhitecții de la Gunung Padang
‎puteau să fi traversat Pacificul de Sud ‎până în Micronezia?
‎Și, dacă a fost așa, ‎ce s-a întâmplat cu ei?
‎Cred că are legătură ‎cu ceea ce s-a întâmplat
‎acum circa 12.800 de ani,
‎când era glaciară, brusc ‎și destul de dramatic, a schimbat macazul.
‎Lucrurile se încălzeau puțin câte puțin ‎de multă vreme.
‎Apoi, brusc, ‎s-au întâmplat deodată două lucruri.
‎Întâi, temperaturile globale se prăbușesc
‎la nivelul la care erau ‎la apogeul erei glaciare,
‎iar asta se petrece aproape peste noapte.
‎În al doilea rând, nivelul mării se ridică ‎în mod brusc și inexplicabil.
‎În mod normal, în era glaciară, ‎când începe o perioadă de îngheț,
‎nu aștepți o mare cantitate de apă ‎în oceanul planetar,
‎căci acea apă s-a transformat în gheață.
‎Ceea ce s-a întâmplat ‎a fost un mare potop.
‎Cu 12.800 - 11.600 de ani în urmă, ‎oceanele lumii s-au ridicat semnificativ…
‎9.600 Î.HR.
‎…într-o serie de potopuri imense, ‎unul după altul.
‎În cele din urmă, ‎marele continent Sundaland
‎a fost înghițit de mare, o lume pierdută.
‎Ceea ce ridică întrebarea evidentă.
‎Ar putea exista mai multe temple ‎și structuri în Marea Java
‎ce așteaptă să fie descoperite?
‎Dumnezeu știe ce s-a pierdut ‎odată cu ridicarea nivelului mării.
‎Această epocă a inundațiilor imense ‎ar fi traumatizat toată omenirea.
‎Și chiar există dovezi că așa a fost.
‎Aproape fiecare cultură antică ‎a păstrat tradiții ale unui potop
‎care a înghițit Pământul.
‎Aici, în Indonezia,
‎cei din Batak au propria versiune ‎despre mitul potopului universal.
‎ZEUL CREATOR
‎Acum mult timp, ‎Pământul a devenit vechi și murdar.
‎Zeul creator, Debata, ‎a trimis un mare potop
‎să curețe Pământul de orice viețuitoare.
‎Ultima pereche de oameni s-a refugiat ‎pe cel mai înalt munte.
‎Dar, chiar când să-i înece apele,
‎zeul s-a căit că a omorât omenirea.
‎A făcut să apară un bulgăre de pământ,
‎l-a pus pe potopul în creștere, ‎formând insulele Indoneziei
‎și astfel perechea a fost salvată.
‎Iar perechea a făcut copii ‎pentru a repopula Pământul,
‎devenind strămoșii celor din Batak.
‎Este povestea unei apocalipse antice ‎care se regăsește iar și iar
‎în tradițiile din toată lumea, ‎lăsată moștenire de mii de ani.
‎Desigur, există istorisirea ‎lui Noe în Biblie.
‎Dar și folclorul indian vorbește ‎despre un pescar, Manu,
‎care a supraviețuit unui mare potop ‎după avertizarea unui zeu.
‎De la sumerieni la babilonieni, ‎de la grecii antici la chinezi,
‎cu toții au versiuni similare ‎ale aceleiași povești.
‎Ideea că toate astea sunt ‎doar o coincidență,
‎inventate independent de fiecare cultură, ‎nu are sens.
‎Toate aceste lucruri sunt, ‎probabil, istorisiri
‎pe care oamenii ‎le-au transmis generațiilor
‎care au supraviețuit atunci.
‎Da. Adevărate cataclisme planetare
‎- …ce implică ridicarea nivelului mării… ‎- Da.
‎…au apărut și, brusc, ‎tradiția mondială a unui potop global
‎nu mai este un mit, ci devine o amintire.
‎- Da. ‎- Relatare de evenimente.
‎Sunt fascinat ‎de istoria antică a Indoneziei
‎și de secretele pe care ni le dezvăluie ‎la Gunung Padang.
‎Dar, la cum merge arheologia,
‎va continua să existe o opoziție puternică ‎la noile dovezi,
‎iar asta e problematic.
‎Știința ar trebui să accepte noi dovezi
‎și să fie dispusă să se răzgândească
‎atunci când noile dovezi arată ‎că se impune acest lucru.
‎Care a fost reacția arheologilor?
‎- Continuă să nu accepte. ‎- Da.
‎Îmi pare rău, fiindcă arheologii
‎sau orice alți cercetători ‎nu mai cercetează.
‎Ce trist! Chiar și dacă ar fi ‎doar un mister interesant,
‎arheologii ar trebui să-i acorde atenție.
‎Dacă am putea să dovedim în mod clar
‎și să acceptăm că au existat ‎culturi avansate înainte de 11.000 î.Hr.,
‎ar fi o mare realizare.
‎Am susținut
‎că a existat un cataclism planetar major ‎acum circa 12.500 de ani
‎care a șters aproape toate urmele.
‎Am rămas cu niște amintiri tulburătoare…
‎pe care le negăm: „Nu, nu sunt amintiri.
‎Sunt doar folclor. ‎Sunt doar un mit, o tradiție.”
‎Eu cred că sunt amintiri.
‎Amintiri adevărate despre ceva groaznic
‎care s-a petrecut ‎la finalul ultimei ere glaciare.
‎Păstrate în legende, în artă și în piatră.
‎Și nu se referă doar la un mare potop,
‎ci și la supraviețuitorii cataclismului,
‎călători înțelepți care au plantat ‎sămânța renașterii omenirii.
‎Această tradiție e deosebit de puternică
‎în aceeași cultură antică
‎ce a creat cea mai mare piramidă ‎făcută de om de pe Pământ.
‎Acolo urmează să merg
‎și nu e Egiptul.
‎Subtitrarea: Iulia Rolle