SERIÁL NETFLIX
Promiň mi to.
Ale neblázní. Pojď dál.
Upřímně, překvapuje mě, že ses složila až teď.
Já jsem se složila?
Jen tak se uprostřed noci touláš ulicemi?
Ale vypadáš při tom skvěle.
- Mělas jít za soudcem. - K ničemu by to nebylo.
Až na to, že bys řekla pravdu, že znáš obžalovaného.
- Já ho neznám. - Studovalas s jeho ženou.
- To byla Holly. - No tak, Kate.
Nepřišla jsem na přednášku, tak…
Já vím. Přišla jsi kvůli mé veselé společnosti.
Ano, měla jsem to říct soudci. Nebo zastupitelství, nebo dokonce Angele.
Ale už je pozdě.
Když jsem tě slyšela v telefonu,
víš, co mi to připomnělo?
Když jsem tě tehdy na výšce potkala v koupelně,
po tom útoku.
Vydrhla ses úplně do krve.
- Nechci o tom mluvit… - Vím, že ne. Chápu to.
Ale hrozně si ubližuješ,
když to břemeno neseš sama.
A to se mi nelíbí.
Neřeklas, kdo to byl.
- Nezáleží na tom. - Kate!
Rozhodně na tom záleží.
Byl to Tom Southern, že jo?
- Vím, že to byl Libertin. - Co?
To jsi přiznala.
- Nebyl to Tom Southern. - Tak kdo?
Prosím, jsem tvá nejlepší kámoška.
Proč mi neřekneš, kdo to byl?
SOUDNÍ PROCES S J. WHITEHOUSEM
To si děláš srandu.
Panebože.
Připadám si úplně blbá, byl doslova před očima.
Do prdele, Kate.
Kéž bych to věděla.
Nic by to nezměnilo.
Proč jsi proboha ten případ brala?
Stíháš vlastního…
Násilníka?
Nikdo jiný na to neměl kvalifikaci, ne jako já.
Ale vystavit se tomu všemu…
Neměla jsem na vybranou, Ali.
Jak se mu dokážeš denně dívat do očí?
Vyhýbala jsem se tomu.
Ale zítra už to nepůjde.
Dneska.
Nemůžeš z toho mít v práci problémy?
Jo, moje milá, posralas to.
Jo.
Takže dneska
to musíš posrat bravurně.
- Ahoj. - Vzbudil jsem tě. Promiň.
To nic. Pojď dál.
Ty se třeseš.
- Stalo se něco strašného. - Co?
Kluci se přesunuli k Alecovi a někdo přinesl heroin.
Heroin?
Odvedl jsem odtamtud Toma, protože…
To nic.
Nechci to vědět.
Jsem ráda, že jsi odešel.
Jsi dobrý přítel.
Mám pocit, že ti můžu v čemkoli důvěřovat.
Můžeš.
V čemkoli.
Můžeš být mé alibi, drahá Soph.
Proč potřebuješ alibi?
Posral jsem to. Hodně.
Hej.
Pojď spát.
Jsi v pohodě?
Došlo mi, že to byla ta samá noc.
Jaká noc?
Jak jsme spolu tančili
a Alec měl tu nehodu.
Vážně?
Ano.
Promiň.
Promiňte.
Moje chyba.
Za deset minut musíme vycházet.
Já nechci do školy.
Proč ne?
Chci vidět, jak táta říká té paní, že je lhářka.
Soudní síň není místo pro děti.
Proč ne?
Ve sněmovně jsme ho sledovat mohli.
- Ale tohle je jiné. - Co je jiné?
Em chce vidět, jak táta říká té paní, že je lhářka.
Ne, to nebude nutné.
Proč o tobě lže, tati?
No, protože…
Musí být zmatená.
Je to zlý člověk?
No, všichni víme, jak ten příběh dopadne, ne?
Jak to, že to víme?
Protože věříme, že porota pozná pravdu.
A co jsem zač, mladý muži?
Whitehouse.
- A ty jsi, mladý muži? - Whitehouse.
A co se o Whitehousech říká?
Vždycky zvítězíme.
Tak prosté to je.
- Kurva. Pardon. - Tati!
Do prdele. Promiňte. Je to zatraceně horké!
To nic.
Řekni, že to dobře dopadne.
Všechno dobře dopadne.
- Už je tady! - Pane Whitehousi!
Paní Whitehouseová!
- Ustupte. No tak. - Pane Whitehousi!
Má premiér stále důvěru ve vašeho manžela?
- Určitě? - Dávám si denně jen jednu.
Obdivuji lidi s takovou sebekázní.
- Nechcete přece, abych se třásl. - Vlastně ano.
Prosím?
Váš šarm je přednost, ale ta jistota se nám dnes nehodí.
Neznásilnil jsem ji.
Tím si jsem jist.
A přesto jste moderní muž.
Konzervativec, nicméně feminista.
Proto, jak jste mi řekl,
pomyšlení, že by žena…
Ze svých jistě složitých důvodů,
pro které rozhodně máte pochopení…
Pomyšlení, že by nějaká žena
mohla chybně interpretovat to, co se v tom výtahu stalo,
vámi otřáslo do základů.
A to musí porota vidět.
Ještě něco.
Kate Woodcroftová.
Nepodceňujte ji,
nenechte se jí zaskočit
a neodbočujte od hlavního tématu:
souhlasu.
ALISON JESSOPOVÁ
Věřila bys tomu? Přestaly fungovat.
Dvě stě zatracených liber a nevydržely ani půl roku.
Blbý šmejd.
Když je řeč o šmejdech, chápu, proč to ta stará rašple nevzdala.
Jaká rašple?
Ta, co si o mém klientovi a jeho studiích vymýšlí báchorky.
Pořád otravuje poldy, aby tu holku našli.
Myslela jsem, že je mrtvá.
Ne, její máma říkala, že odjela do Austrálie.
To je to samé.
- Mám se na to zeptat policie? - Ano, jestli můžeš.
Podle jejího právníka jí poldové říkají, ať se na to vysere.
Ta stará rašple, ne ta holka v Austrálii.
Jdeš?
Nebo mám dnes zastupovat obě strany?
Povstaňte před soudem.
Může svědek pronést přísahu?
Přečtete následující text?
Před všemohoucím Bohem přísahám,
že budu vypovídat pravdu, celou pravdu a nic než pravdu.
Slečno Reganová, můžete začít.
Děkuji. A dobré ráno, Ctihodnosti.
Sdělíte soudu vaše celé jméno?
Ano. Jmenuji se James Charles Whitehouse.
- Jste rodinný typ, pane Whitehousi? - Jsem.
Jak tedy hodnotíte poměr se slečnou Lyttonovou?
Můj poměr se slečnou Lyttonovou byl špatný.
Nejhorší věc, co jsem udělal.
Tak jak jste to mohl dovolit?
Cítili jsme silnou přitažlivost.
Oba jsme se tomu snažili odolat, ale od začátku tam byla jiskra.
Měl jste někdy předtím poměr s kolegyní, pane Whitehousi?
S podřízenou?
Nikdy jsem neměl poměr, tečka.
Miluji svou ženu, miluji svou rodinu.
Máte v kanceláři přísnou hierarchii?
Nejde nám o hierarchii, ale o spolupráci.
Kdyby nejméně zkušený člen týmu měl ten nejlepší nápad, přijal bych ho.
Ale aby se v práci dařilo, musí se lidé cítit bezpečně,
musí se respektovat určité hranice.
Kdyby člen parlamentu řekl, že udržuje vztah se zaměstnancem,
podrobně bych mu vylíčil důvody, proč něco takového dělat nesmí.
A přesto?
Udělal jsem chybu.
Ten románek trval pět měsíců.
Když jste si myslel, že je to špatné, proč jste v tom dál pokračoval?
Nechtěl jsem mít poměr se slečnou Lyttonovou,
ale jakmile jsme začali, bylo těžké přestat.
A proč?
Záleželo nám na sobě.
- A měli jsme hodně společného. - Například?
Politiku.
Celé dny jsme mohli diskutovat o přínosech určitého postoje.
Z jakého úhlu na věci nahlížet.
Olivia politiku miluje.
Na nic nezapomíná.
Spoléhal jsem se na její bystrou mysl.
Takže po prvním setkání váš vztah pokračoval.
Dával jste jí dárky?
Občas jsem poslal květiny.
A ano, dal jsem jí dárek k narozeninám.
Jaký dárek to byl?
Řetízek na krk. Platinový, s přívěškem ve tvaru klíče.
Klíče?
Jak si to podle vás měla vyložit?
Jen jako pozornost.
Symbol toho, že se stala nedílnou součástí…
Jen že jsem si jí vážil.
Pro ujasnění, kdy má slečna Lyttonová narozeniny?
Na konci července.
Pamatujete si přesné datum?
23. července.
Počkej.
Je to lepší?
Ano, mnohem. Teď tě slyším.
- Ahoj. - Můžete mi natočit nějaké video?
Určitě. Slibuju.
Chceš, abychom už šli domů?
- Máme se vrátit o něco dřív? - Ano, prosím.
Ale ne, to bych vám neudělal. Užijte si to.
Proč se nemůžeš na chvilku stavit? No tak.
Kéž bych mohl, ale leží mi tu hromada věcí, které musím probrat.
- Nepřeháněj to s tou prací. - Nebudu.
- Chybíte mi. - Chybíš nám.
- Chybíš nám, tati! - Chybíš nám!
Ahoj.
- Chybíš mi. - Ahoj.
Pa.
Vážil jste si jí.
Vyjádřil jste to drahým dárkem.
Můžeme říct, že v tu chvíli už byl váš vztah vážný?
No, ano.
Slečna Lyttonová řekla, že do vás byla zamilovaná.
Bylo to vzájemné?
Myslím, že to je možné.
Ano.
Ano, byl jsem.
Oba jsme do vztahu investovali stejně.
Proto jsem…
Jak jste zareagoval, když vám řekli, že vás Olivia Lyttonová
obvinila ze znásilnění?
Byl jsem v šoku.
Nedokázal jsem pochopit, co mi říkají.
Doslova jsem nerozuměl slovům, která pronášeli.
Ráda bych se vrátila k tomu,
co se stalo ráno 12. října na chodbě vedoucí k sálům výborů.
Jamesi.
Tyhle sračky teď nedám.
Aby bylo jasno, kdo přivolal výtah?
- Olivia. - Ona řekla, že jste to byl vy.
Udělala to Olivia.
Víte proč?
Ne, šel jsem za ní, když na mě zavolala a řekla…
Jamesi.
- Kam jdeš? - Kam jdeš?
Co tím mohla myslet?
Věděla, že mě rozčílil ten článek v The Times.
Myslel jsem, že chtěla jít probrat, jak to vyřešíme.
Jak jste to mohl tušit?
Rozuměli jsme si, jako kolegové.
- Ale byla to i vaše milenka? - Na to jsem v tu chvíli nemyslel.
Chtěl jsem znát její názor na ten článek.
Co se stalo, když přijel výtah?
Jamesi.
Šel jsem za ní.
O čem přesně jste chtěl mluvit?
Ten článek mě obvinil z arogance, dost to mnou otřáslo,
myslel jsem, že ona mě z toho jako jediná dokáže dostat.
Ve výtahu jste spolu mluvili?
Ne.
Co se stalo?
Vrhla na mě takový dobře známý pohled.
Přiblížil jste se k ní?
Ne. Natáhla ruce, aby mě políbila.
Jak si můžete být tak jistý, že ten polibek iniciovala ona?
- Protože si mě přitáhla. - Jamesi.
Pamatuji si, že mě to překvapilo.
Pak jsme byli sehraní, jako vždy.
Co tím myslíte?
Dal jsem kolem ní ruce, objal ji.
Líbali jsme se.
Přesunula mou ruku dolů, na zadek.
Slečna Lyttonová tvrdí, že jste jí rozerval košili.
Nerad to říkám, ale lže.
Pomohla mi ji rozepnout.
Nejsem ten typ, co z žen rve košile. Nejsem surovec.
A co ty potrhané punčocháče?
To se muselo stát, když si je stahovala.
Snažil jsem se jí pomoct, ale už to bylo dost žhavé.
- Žhavé? - Toužili jsme po sobě.
A to roztrhané spodní prádlo,
nevíte, jak se mohlo poškodit?
Ne.
Mohlo se natrhnout, když si ho sundávala. Prasknutí jsem neslyšel.
Ale…
Ale co, pane Whitehousi?
Spodní prádlo slečny Lyttonové
bývalo dost
subtilní.
Jak vysvětlíte modřinu na prsu slečny Lyttonové?
Výsledek příliš horlivého polibku.
Stalo se to někdy předtím?
Cucfleky? Ano, při milování to vyžadovala.
Udělal jsem to v zápalu…
- Takže… - Modřina nebyla cílem.
To snad ani nemusím říkat.
Souhlas.
Pane Whitehousi,
porota má zvážit otázku souhlasu.
Otázku, zda ano či ne, jak by řekla má učená kolegyně.
Slečna Lyttonová vypověděla, že jste jí řekl:
„Nedělej cavyky, ty couro.“
To by naznačovalo,
že jste věděl, že nechce sex. Řekl jste to?
- Ne. - Řekl jste „nedráždi mě“?
- Ne. - Nebo cokoli podobného?
Nemluvili jsme.
Slečna Lyttonová prý řekla „tady ne“.
Slyšel jste to?
Jak jsem řekl, nemluvili jsme spolu.
Jediný rozhovor, který se odehrál, byl fyzický.
Tou dobou jsme již vzájemně dobře znali naši řeč těla.
Je možné, že jste ji neslyšel?
Ne.
Byli jsme v těsné blízkosti.
Slečna Lyttonová mi naznačovala,
že to je něco, po čem velice touží.
A nerad to říkám, ale nemusela mě vůbec přemlouvat.
Jste si jistý, že slečna Lyttonová se stykem souhlasila?
Že v podstatě říkala ano?
Nejenže souhlasila,
ona dokonce naléhala.
Říkala: „Jo, ano.“
Jste si tím naprosto jistý, pane Whitehousi?
Nikdy jsem si nebyl jistější.
Děkuji.
To je vše, Ctihodnosti.
Pane Whitehousi, pojďme ke dni, kdy k incidentu došlo.
Šli jste na schůzi zvláštního výboru.
- Je to tak? - Ano.
- Řešit problém? - Ano.
- Schůze měla každou chvíli začít. - Správně.
- Za jak dlouho? - Nevím, zanedlouho.
Za pár minut?
- Ano. - Moc času nezbývalo.
Co jste do té doby chtěl dělat?
Asi se nějak dát dohromady.
Chtěl jste během těch pár minut mít sex?
Samozřejmě že ne.
- Tak jste se chtěl dát dohromady? - Ne.
Takže když jste vyrazil chodbou
opačným směrem, kam jste měl namířeno?
Nikam konkrétně. Byl jsem rozrušený.
Protože napsali, že jste arogantní?
Nepřišlo mi to fér.
Nechtěl jste někam, kde budete moct mít sex?
Ne, nechtěl.
A přesto jste to za pár minut udělal, pane Whitehousi.
Měl jste ve výtahu sex s bývalou milenkou.
To nebylo v plánu.
Ujasním si ještě pár věcí.
Dle slečny Lyttonové jste jí rozerval košili.
- Ne. - Jste silný muž, pane Whitehousi.
Na Oxfordu jste závodně vesloval.
Jste atlet.
A můžete s jistotou říct,
že jste žádné ženě v zápalu vášně neroztrhl blůzu?
Můžu.
Prý jste slečně Lyttonové roztrhl prádlo.
Neroztrhl jsem ho.
- Takže se roztrhlo samo? - Ne.
Bylo tak moc subtilní, jak jste nám řekl?
Máte zkušenosti se subtilností dámského prádla?
- Ctihodnosti. - Slečno Woodcroftová.
Nebyla to pro vás běžná situace, že?
Jak to myslíte?
Ledaže by pro vás bylo běžné
mít během cesty z bodu A do bodu B sex vestoje?
Ne, nebylo to běžné.
- Do té doby se to nestalo? - Nikdy.
Do té doby jste měl se slečnou Lyttonovou sex ve sněmovně dvakrát?
Ano.
Takže jste čekal, že to s vámi bude chtít udělat i potřetí?
Znovu s vámi mít sex ve sněmovně?
Možná. Ale v tu chvíli ne.
Zuřil jste, když jste vešel do výtahu?
- Ne. - Ten článek vás rozčílil.
Byl jsem trochu frustrovaný, ne rozzuřený.
Aby bylo jasno, v tom výtahu to bylo rychlé.
- Trvalo to minutu, dvě? - Ano.
Zeptám se vás znovu, pane Whitehousi,
když jste vešel do výtahu, doufal jste, že dojde na sex?
Ne, zpočátku ne.
Co se stalo? Proč jste sex najednou chtěl?
Jak jsem řekl, podívala se na mě a…
Najednou bylo jasné, co se v tu chvíli stane.
Nevstoupil jsem tam s tím, že k tomu dojde.
Takže jste vstoupil do výtahu, ona se na vás podívala
a pak jste se okamžitě srazili a políbili?
Okamžitě ne.
A měl jste ruku na jejím zadku?
Ona ji tam navedla.
Ten výtah je malý, má něco málo přes metr.
Jak blízko jste byli?
Líbali jsme se, bylo to intimní.
Takže blízko?
Možná 10, 20 centimetrů od sebe, nebo ještě méně?
Předpokládám, že ano.
Takže kdyby řekla „tady ne“, slyšel byste ji?
Ano, ale nic takového neřekla.
- Žádná slova nezazněla? - Ne.
Říkal jste, že nejste surovec.
Přestal byste, kdybyste to zaslechl?
Samozřejmě, ale neřekla to.
Dle její výpovědi vám to řekla.
Spletla se.
- Řekla „tady ne“. - Neřekla.
Vnikl jste do ní, i když vám řekla, že to nechce.
Ne.
Přesto jste řekl: „Nedělej cavyky, ty couro.“
Měla bych jít.
Jestli tě neznám, měl bych.
Nedělej cavyky, ty couro.
Pane Whitehousi?
Pane Whitehousi, mám vám zopakovat otázku?
Už jsem vám sdělil, že jsem to neřekl.
Možná máte problém se sluchem vy, slečno Woodcroftová.
Co to slovo znamená, pane Whitehousi?
Jaké slovo?
- Coura. - To je teoretické, neřekl jsem to.
- Ale víte, co to znamená? - Jistě.
Tak nám to prosím řekněte.
Je to promiskuitní žena, která muže aktivně svádí.
Ale neřekl jsem to. Je to sprosté slovo.
A proč je to sprosté slovo?
Je to ponižující a hrubé.
Ještě něco?
Misogynní.
Takže kdyby to muž řekl ženě,
naznačoval by tím, že chce sex, nemyslíte?
Ano, kdyby to řekl, ale já to neřekl.
Takže aby bylo jasno, přiznáváte, že jste neřekl „nedělej cavyky, ty couro“,
neboť byste něco takového nevyslovil?
- Ano. - Nikdy jste to neřekl?
Nikomu?
Nikdy.
Takže když slečna Lyttonová říká, že jste ji takto oslovil, lže nám?
Bohužel.
- Lže, když říká, že jste ji znásilnil? - Ano.
- Řekl vám někdo někdy ne? - To je absurdní otázka.
Slečna Lyttonová vám nemohla říct ne?
Jistěže jo, ale v daném případě jsme oba řekli ano.
- Víte to jistě? - Ano.
Nevíte, proč by vás slečna Lyttonová mohla chtít falešně obvinit?
Ne, ale upřímně, proto se o ni bojím.
Ale ona tím žádné výhody nezíská, že ne?
- Výhody? - Co se týče kariéry.
Asi jí to nepomůže, že?
Vypadá to, že po tom,
co jste váš vztah ukončil, pro vás dál pracovala,
a když jste ukázal, že ji chcete,
což si přála, obvinila vás ze znásilnění.
Chápu to správně?
Vím, jak to zní.
Zní to dost nepravděpodobně, že?
Možná mi tím chtěla zničit kariéru.
Proč?
Určitě existují méně dramatické způsoby, jak vyjádřit bolest.
Mohla to říct vaší ženě.
Chtěl jsem jen říct, slečno Woodcroftová,
že v takovýchto případech visí kariéry na vlásku.
O tom není pochyb.
V sázce toho nemůže být víc.
Chápu, o co se snažíte.
Jsem podle vás arogantní,
muž bez pochybností a skrupulí.
Říkáte, že jsem povýšený.
Že jsem nějaká privilegovaná bestie,
která věří, že si může vzít cokoli, kdykoli chce.
Jde o to, že takový nejsem.
Opravdu, pane Whitehousi?
Narodil jsem se do příznivých podmínek? Ano.
Chodil jsem do dobrých škol,
ale celou svou kariéru jsem sloužil
své komunitě, voličům a své zemi.
Nenaznačujete snad, že taková služba vás opravňuje ke znásilnění?
- Ctihodnosti! - Slečno.
- Jak se opovažujete? - Asi trefa do černého.
Slečno Woodcroftová, to stačí.
Abyste věděla, ty události ve výtahu se slečnou Lyttonovou
jsem si v hlavě přehrál snad stokrát,
ptal jsem se, jestli jsem to mohl pochopit špatně.
Nemohl.
Také jsem si přehrál jiné momenty ze své minulosti,
kdy byl sex stejně nespoutaný jako spontánní.
Byl jsem v mládí velmi sexuálně robustní
a ano, přemýšlel jsem o tom.
Můžu se vám podívat do očí, slečno Woodcroftová, a říct vám,
že ve svém srdci, ve své duši a v každé buňce svého těla cítím,
že jsem nepřekročil hranici.
Neptám se na vaši minulost, pane Whitehousi,
nebo na vaše sexuálně robustní mládí.
Chci jen vědět, zdali je možné,
že jste se tehdy mohl domnívat, že vám Olivia Lyttonová dala souhlas.
Ale minulost informuje současnost, ne?
Když jsem přezkoumal minulá setkání,
znovu si přehrál, co se odehrálo v tom výtahu,
jsem i nadále skálopevně přesvědčen,
že jsem nikdy nejednal proti vůli nebo přání ženy
a nikdy jsem neměl sex, který by nebyl oboustranně souhlasný.
Protože když mluvíme o souhlasu,
mluvíme o etice.
Neetické chování považuji za neskutečně odporné.
A tak si říkám, slečno Woodcroftová…
máte to stejně?
Nejsem tu, abych odpovídala na vaše otázky.
Jsem tu, abych vás žalovala.
A jak jsem říkala od začátku, můj případ je velmi jednoduchý.
Olivia Lyttonová vám dala jasně najevo, že nechce mít sex. Je to tak?
Ne, nic neřekla.
- Proto jste jí řekl couro. - To jsem neřekl.
Nemůžete to přiznat, že ne?
Protože to slovo v té větě dokazuje, že jste věděl, že s vámi nechce mít sex.
Nedala vám, co jste chtěl, a proto jste si ji vzal násilím.
Nic takového jsem neudělal.
A proto vás obvinila ze znásilnění.
Já nejsem násilník!
Neznásilnil jsem ji!
Slovo „znásilnění“ s mým jménem nijak nesouvisí!
Nemám další otázky.
Slečno Reganová?
Také ne, Ctihodnosti.
Můžete se vrátit na lavici obžalovaných, pane Whitehousi?
Dvě N?
Jsi si jistá, Krystyno?
Ano, jsem.
Dvě N, dvě P.
Kdy se vrátí?
Brzy. Dáme to dohromady.
- Nějaký komentář k dnešku? - Sophie!
Jeďte. Pospěšte si, prosím.
Prosím, odpusť mi.
- Za co? - Řekl jsem, že jsem ji miloval.
Ten vztah musel vypadat vážně. Bylo to ryze strategické.
To ti poradila advokátka nebo Chris Clarke?
Byl to instinkt.
Ale chci, abys věděla, že to není pravda.
To bylo boží, Kate.
Beztak s ním tak nikdy žádná žena nemluvila.
- Mám to odnést do kanceláře? - Ano, prosím.
Chápu, o co se snažíte.
V takovýchto případech visí kariéry na vlásku.
- Známe se? - Jsem Polly.
Jestli tě neznám, měl bych.
Slečno Woodcroftová?
Paní Whitehouseová!
Haló?
- No tak. - Haló?
Krásné výročí!
- Jste překvapení? - Ano.
To je krásné. Díky.
- Moc vám děkuju. - Děkuji.
Dáte si dort?
Kdo by nechtěl dort, že jo?
Víte co? Já…
Dneska toho bylo hodně.
Vrátím se.
Vteřinku, kamarádi.
Sophie?
Vrátím se.
Tati, chceš dort?
Ano, dort.
- Ahoj. - Kde jsi?
V kanceláři.
Ještě pořád?
Musím vypilovat závěrečnou řeč.
Posrala jsi to dnes bravurně?
Myslím, že jo.
Ale on taky.
Jsi v pohodě?
Nevím.
Aspoň je to za mnou.
Potřebuješ společnost? Čokoládu?
Obojí.
Ale musím pracovat.
Jsem tady.
A za to tě mám ráda.
Skončí to.
Tak či onak.
Volím to první.
Díky, zlato.
Paní Whitehouseová.
Slečno Woodcroftová.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová