СЕРІАЛ NETFLIX
Пробач мені.
Не сміши мене. Заходь.
Чесно кажучи, я здивована, що ти досі не здулася.
Хто сказав, що я здулася?
То ти просто так серед ночі блукала вулицями?
До речі, маєш чудовий вигляд.
-Жаль, що не сказала судді. -Це б нічого не дало.
Окрім правди про те, що ти знаєш того, кого судиш.
-Я не знаю його. -Ти вчилася з його дружиною.
-То Голлі. -Та ну, Кейт.
Я не нотації прийшла слухати…
Знаю. Ти прийшла, бо шукала моєї веселої компанії.
Це правда — я мала піти до судді.
У прокуратуру чи до Анджели.
Але вже запізно.
Знаєш, що нагадав мені твій голос
по телефону сьогодні?
Той день, коли я знайшла тебе в туалеті універу після зґвалтування.
Ти роздерла собі шкіру до крові.
-Не хочу про це говорити… -Знаю. Я розумію.
Але схоже, що ти караєш себе,
бо несеш цей тягар самотужки.
Я це не схвалюю.
Я не знаю, хто він.
-Бо це неважливо. -Кейт!
Це вкрай важливо.
Це був Том Саузерн, так?
-Знаю, що це лібертин. -Що?
Ти це визнала.
-Це був не Том Саузерн. -Тоді хто?
Прошу, скажи, я ж твоя ліпша подруга.
Чому не скажеш, хто це зробив?
ДЕТАЛІ СУДУ НАД ВАЙТГАУСОМ
Ти, певно, жартуєш.
О господи.
Яка ж я дурна, це було так очевидно.
Чорт забирай, Кейт.
Якби ж я знала.
Це б нічого не змінило.
І що змусило тебе взятися за цю справу?
Переслідувати свого…
Ґвалтівника?
Бо серед усіх я була найкваліфікованішою.
Але змусити себе пройти…
Елі, у мене не було вибору.
Як ти щодня дивишся йому у вічі?
Я його уникаю.
Але завтра вже не зможу.
Тобто сьогодні.
Хіба це не підстава для звільнення?
Ох, подруго, оце ти вляпалася.
Ага.
Тоді сьогодні
дай феєрично вляпатися йому.
-Привіт. -Я тебе розбудив. Вибач.
То пусте. Заходь.
Ти тремтиш.
-Сталося дещо жахливе. -Що?
Хлопці зависали в кімнаті Алека, і хтось приніс героїн.
Героїн?
Я забрав звідти Тома, бо…
Нічого.
Я не хочу знати.
Я рада, що ти звідти пішов.
Ти хороший друг.
Схоже, я можу повністю тобі довіряти.
Так і є.
Повністю.
Ти можеш бути моїм алібі, Соф.
Нащо тобі алібі?
Схоже, я облажався. Дуже сильно.
Агов.
Іди спати.
Ти в порядку?
Я щойно зрозуміла, що це була та сама ніч.
Тобто та сама?
Коли ми танцювали
і коли загинув Алек.
Невже?
Так.
Вибач. Перепрошую.
Вибачте. Я перепрошую.
Вибачте.
Це я винна.
Нам треба вийти за десять хвилин.
Я не хочу до школи.
Чому?
Хочу побачити, як тато ловить пані на брехні.
Дітям не місце в Королівському суді.
Чому ні?
Ми ж ходили до нього в палату громад.
-Це інше. -Що інше?
Ем хоче побачити, як тато ловить пані на брехні.
Ну, це зайве.
Нащо їй брехати про тебе, тату?
Ну, тому що…
Бо вона заплуталася.
Вона погана людина?
Річ у тому, що ми всі знаємо, як закінчиться ця історія.
Звідки ми знаємо?
Бо ми щиро віримо, що присяжні побачать правду.
Бо хто я, любий друже?
Вайтгаус.
-А ти хто, любий друже? -Вайтгаус.
А хто такі Вайтгауси?
Ті, хто завжди бере гору.
Ось так.
-Чорт. Вибачте. -Татку!
Чорт. Вибачте. Гаряче, зараза!
Не хвилюйся.
Скажи, що все буде добре.
Усе буде добре.
-А ось і він! -Містере Вайтгаусе!
Місис Вайтгаус!
-Відійдіть. Ну ж бо. -Містере Вайтгаусе!
Прем’єр-міністр досі довіряє вашому чоловіку?
-Точно? -Моя норма — одна філіжанка.
Я захоплююся людьми з такою витримкою.
-Ви б не хотіли бачити, як я тремчу. -Хотіла б.
Перепрошую?
Вас шарм — це плюс, але самовпевненість може завадити.
Я її не ґвалтував.
У цьому я впевнений.
І все ж ви людина сучасних поглядів.
Консерватор і водночас фемініст.
Саме тому, як ви мені сказали,
думка, що жінка
з власних, безперечно непростих причин,
яким ви неабияк симпатизуєте,
думка, що будь-яка жінка
може неправильно зрозуміти й перекрутити те, що сталося в ліфті,
змушує вас здригатися до глибини душі…
Саме це мають побачити присяжні.
І ще одне.
Кейт Вудкрофт.
Не варто її недооцінювати.
Не дайте заскочити себе зненацька та не відходьте від головної тези —
згоди.
ЕЛІСОН ДЖЕССОП
Ти уявляєш? Він перестав працювати.
Двісті клятих фунтів, а пропрацював менш ніж шість місяців.
Нахаба.
До речі, про нахаб.
-Схоже, що стара карга відступилася. -Яка стара карга?
Та, яка вигадувала маячню про мого клієнта в університеті.
Вона дошкуляє копам, щоб знайти дівчину.
Я думала, дівчина мертва.
Ні, її мама сказала, що та поїхала в Австралію.
Це те саме.
-Хочеш, я поговорю з офіцером? -Так, якщо можна.
Юрист говорить, що копи наказують їй відступитися.
Старій карзі, а не дівчині.
Ідеш?
Чи я сама протистоятиму обом сторонам?
Усім встати, суд іде.
Приймете присягу свідка?
Прочитаєте слова на картці?
Клянуся всемогутнім Богом, що я говоритиму
правду, тільки правду й нічого, крім правди.
Міс Ріґан, можете починати.
Дякую. Добрий ранок, ваша честь.
Можете назвати своє повне ім’я?
Так. Мене звати Джеймс Чарльз Вайтгаус.
-Ви людина сімейна, містере Вайтгаусе? -Так.
Як тоді в це вписується ваш роман із міс Літтон?
Мій роман із міс Літтон був помилкою.
Це мій найгірший вчинок.
Тоді як ви це допустили?
Просто нас дуже вабило один до одного.
Думаю, ми обоє опиралися, але іскра між нами була від початку.
У вас раніше був роман із колегою, містере Вайтгаусе?
З підлеглою?
Ніколи. У мене не було романів, і крапка.
Я люблю свою дружину, свою родину.
У вашому офісі сувора ієрархія?
Тут мова не про ієрархію, а про співпрацю.
Повірте, якщо молодший працівник має чудову ідею,
я її беру.
Та для плідної роботи люди мають почуватися захищеними,
а їхні кордони повинні поважати.
Якби інший член парламенту сказав, що в нього стосунки з колегою,
я б йому детально пояснив, чому так робити не можна.
І все ж?
Я помилився.
Роман тривав п’ять місяців.
Якщо ви знали, що це неправильно, чому й далі дозволяли собі помилятися?
Я не збирався заводити роман із міс Літтон,
та коли він почався, було важко зупинитися.
І чому ж?
Бо були почуття.
-У нас було багато спільного. -І що ж?
Політика.
Ми могли днями сперечатися щодо позиції чи протоколу.
Точок зору, як їх представити.
Олівія любить політику.
І нічого не забуває.
Я покладався на її гострий розум.
Тож після першої зустрічі стосунки продовжилися.
Ви дарували їй подарунки?
Іноді надсилав квіти.
І так, я зробив їй особливий подарунок на день народження.
Що за подарунок?
Ланцюжок. Платиновий із кулоном-ключиком.
Ключиком?
Як ви хотіли, що вона це сприйняла?
Як знак уваги.
Знак того, що вона стала невіддільною частиною…
Що я її цінував.
І для хронології: коли день народження міс Літтон?
У кінці липня.
Ви пам’ятаєте точну дату?
23 липня.
Чекай.
Так краще?
Так, значно. Тепер я тебе чую.
-Привіт. -Можеш зняти для мене відео?
Можу. Обіцяю зняти.
Хочеш, щоб ми повернулися?
-Нам приїхати додому раніше? -Так, будь ласка.
Але ні, я б так не зробив. Розважайтеся.
Може, втечеш звідти до нас? Ну ж бо.
Я б залюбки, та маю зробити купу справ.
-Не перевтомлюйся. -Не буду.
-Сумую. -Ми скучили.
-Сумую за тобою, тату! -Сумую!
Бувай.
-Сумую за тобою. -Прощавай.
Бувай.
Ви її цінували.
І дорогий подарунок підтверджував це.
Чи можна сказати, що на той момент стосунки були серйозними?
Думаю, так.
Міс Літтон сказала, що була закохана у вас.
Це було взаємно?
Гадаю, це можливо.
Так.
Так і було.
Нас однаково вабило один до одного.
Саме тому я…
Як ви відреагували, коли вам сказали, що Олівія Літтон
звинувачує вас у зґвалтуванні?
Я був приголомшений.
Я без перебільшення не міг зрозуміти, що мені говорять.
Настільки ці слова неможливо було осягнути.
Хочу, щоб ви повернулися до того,
що сталося в коридорі біля зали засідань уранці 12 жовтня.
Джеймсе.
У дупу це все.
І щоб було зрозуміло — хто викликав ліфт?
-Олівія. -Вона сказала, що це були ви.
Це була Олівія.
Ви знаєте нащо?
Ні, я пішов за нею. Вона викликала ліфт, сказала…
Джеймсе.
-Куди ти? -Куди ти?
І що це означало?
Вона знала — я злюся на статтю «Таймс».
Я думав, вона веде мене, щоб обговорити, як із цим упоратися.
Як ви це зрозуміли?
По мові тіла, ми ж колеги.
І, крім того, ваша коханка?
Тоді я про це не думав.
Я хотів почути її думку щодо тієї статті.
Що сталося, коли приїхав ліфт?
Джеймсе.
Я пішов за нею.
Що саме ви хотіли обговорити?
Що мене звинуватили в зарозумілості. Це мене приголомшило.
Я подумав, що з усіх людей, вона єдина може підбадьорити.
То ви поговорили в ліфті?
Ні.
А що сталося?
Вона обдарувала мене особливим поглядом.
Ви підійшли до неї?
Ні. Вона потягнулася з поцілунком.
Звідки така впевненість, що саме вона стала ініціатором поцілунку?
-Вона потягнулася до лиця. -Джеймсе.
Пам’ятаю, як це мене вразило.
Ми були на одній хвилі, як і завжди.
Що ви маєте на увазі?
Я обійняв її.
І ми поцілувалися.
Вона поклала мою руку на свої сідниці.
Міс Літтон стверджує, що ви рвонули її блузу.
Мені шкода це казати, та вона бреше.
Вона допомагала її розстібати.
Я не з тих чоловіків, що рвуть блузи. Я не жорстокий.
А затяжки на колготках?
Певно, вони з’явилися, коли вона їх знімала.
Я їй допомагав, і ми дуже розпалилися.
-Розпалилися? -Ми жадали один одного.
А труси з порваною резинкою?
Розкажете, як вони порвалися?
Ні. Може, вони порвалися, коли їх знімали.
Не пам’ятаю, щоб я це чув.
Але…
Але що, містере Вайтгаусе?
Ну, спідня білизна міс Літтон
була
недовговічною.
Як ви поясните синець на грудях міс Літтон?
Це результат пристрасного укусу.
Таке вже траплялося?
Укуси? Так, вона хотіла, щоб я її кусав під час сексу.
Я це робив під впливом…
-Тож… -Я не спеціально лишив синець.
Сподіваюся, це й так очевидно.
Згода.
Містере Вайтгаусе, присяжні зібралися розглянути питання про згоду.
Це було «так» або «ні»,
як сказала моя вчена колега.
Згідно зі свідченнями міс Літтон, ви сказали їй:
«Сама задом крутила».
Виходячи з цього,
ви знали, що вона не хоче сексу. Ви казали це?
-Ні. -Казали: «Сама задом крутила»?
-Ні. -Чи щось схоже?
Ми мовчали.
Міс Літтон стверджує, що вона сказала: «Не тут».
Вона казала це вам?
Запевняю, що ми й словом не обмінялися.
Ми взаємодіяли лише фізично.
На ту мить ми гарно розуміли сигнали й мову тіла один одного.
Може, вона сказала, а ви не почули?
Ні.
Ми стояли дуже близько.
Міс Літтон дала мені чітко зрозуміти,
що вона теж цього дуже хотіла.
Мені шкода це казати, але мене не треба було переконувати.
Ви впевнені, що міс Літтон дала згоду на статевий акт?
Що фактично вона сказала: «Так»?
Вона не тільки погодилася,
а й наполягала.
Вона казала: «Чорт, так».
Ви в цьому впевнені, містере Вайтгаусе?
Більше ніж будь-коли.
Дякую.
У мене все, ваша честь.
Перейдімо до дня, коли стався той інцидент.
Ви мали виступати на засіданні.
-Це правда? -Так.
-З ключового питання? -Так.
-Засідання мало ось-ось початися. -Правильно.
-А як швидко? -Не знаю. Скоро.
За кілька хвилин?
-Так. -Отже, доволі скоро.
Що ви планували робити в цей час?
Гадаю, просто прийти до тями.
Планували зайнятися сексом у ті кілька хвилин?
Звісно, ні.
Так ви хотіли прийти до тями?
Ні.
А коли ви пішли коридором
у протилежний бік від зали, куди ви прямували?
Нікуди конкретно. Я був засмучений.
-Бо в «Таймс» вас назвали зарозумілим? -Несправедливо.
То ви шукали, де б спокійно зайнятися сексом?
Ні, не шукав.
І все ж, містере Вайтгаусе, ви саме цим і займалися через хвилину.
Займалися сексом у ліфті з колишньою коханкою.
Я цього не планував.
Я хочу прояснити кілька моментів.
Міс Літтон стверджує, що ви рвонули її блузу.
-Ні. -Ви сильний чоловік, містере Вайтгаусе.
Колишній оксфордський весляр.
Спортсмен.
Невже ви запевнятимете,
що ніколи не рвали жіночу блузу в момент пристрасті?
Так.
Міс Літтон каже, ви порвали її труси.
Я не рвав її труси.
-То вони порвалися самі? -Ні.
А наскільки, як ви сказали, «недовговічними», вони були?
Виходить, ви розбираєтеся в міцності жіночої білизни?
-Ваша честь. -Міс Вудкрофт.
Для вас це була нетипова ситуація, так?
Ви про що?
Хіба що звичний секс під час подорожі з точки А в Б був нормальним для вас?
Ні, не нормальним.
Такого не було?
Ніколи.
До цього ви з міс Літтон двічі займалися сексом у палаті громад.
Так.
То хіба ви не очікували, що вона захоче зробити це знову?
Зайнятися з вами сексом в іншому місці?
Можливо. Однак не в ту мить.
Ви були розлючені, коли зайшли в ліфт?
-Ні. -Ви сердилися через статтю.
Дещо засмучений, але люті не відчував.
І щоб уточнити: усе сталося швидко.
-За одну-дві хвилини? -Так.
Я ще раз запитаю, містере Вайтгаусе:
коли ви заходили в ліфт, то сподівалися на секс?
Ні, не спочатку.
Що сталося? Чому ви захотіли сексу?
Вона глянула на мене,
і стало відразу зрозуміло, що зараз буде.
Та я не сідав у ліфт із цією думкою.
Отже, ви зайшли в ліфт, вона кинула на вас особливий погляд,
і ви відразу почали цілуватися?
Ні, не відразу.
Потім ви поклали руку їй на сідниці?
Це вона поклала туди мою руку.
Це маленький ліфт, десь метр завширшки.
То як близько ви стояли?
Ми цілувалися, стояли лицем один до одного.
Наскільки близько?
Десять, двадцять сантиметрів чи менше?
Так, я гадаю.
Якби вона сказала: «Не тут», ви б її почули?
Так, але вона нічого не казала.
Жодних слів?
Жодних.
Ви кажете, що не жорстокий.
І зупинилися б, якби почули: «Не тут».
Звісно, зупинися б, але вона цього не казала.
Вона сказала, що просила зупинитися.
Неправда.
-Вона сказала: «Не тут». -Ні.
Ви ввійшли в неї, хоча знали, що вона проти.
Ні.
І сказали їй: «Сама задом крутила».
Мені треба йти.
Ми не знайомі, а дарма.
Сама задом крутила
Містере Вайтгаусе?
Містере Вайтгаусе, мені повторити запитання?
Я вже говорив, що не казав цього.
Можливо, у вас проблеми зі слухом, міс Вудкрофт.
Що це означає ця фраза, містере Вайтгаусе?
Яка фраза?
-«Крутила задом». -Це припущення. Я такого не казав.
-Але ви розумієте значення? -Звісно.
Тоді скажіть, будь ласка.
Вона означає «не збуджуй мене, якщо потім не хочеш продовження».
Але я цього не казав. Це гидко.
І чому це гидко?
Це принизливо й самовпевнено.
А ще?
Це сексизм.
То якщо чоловік каже це жінці, ви згодні,
що він осуджує її небажання займатися сексом?
Це якби він сказав. Але він не казав.
І щоб усе прояснити:
ви заявляєте, що не говорили: «Сама задом крутила»,
бо ніколи б такого не сказали?
-Так. -То ви цього не казали?
Жодній людині?
Не казав.
Тож коли міс Літтон заявляє,
що ви сказали: «Сама задом крутила», вона бреше.
На жаль.
І бреше про зґвалтування?
Так.
Вам хтось відмовляв, містере Вайтгаусе?
Це безглузде питання.
Невже міс Літтон не могла вам відмовити?
Звісно, ні. Але ми обоє погодилися.
-Ви в цьому впевнені? -Так.
Ви знаєте якісь причини, чому міс Літтон неправдиво звинувачує вас?
Ні, і це мене турбує, якщо чесно.
Але ж вона не отримує жодних переваг, так?
-Переваг? -Для кар’єри.
Хіба це допоможе її кар’єрі?
Отже, виходить, що після завершення стосунків
вона далі працювала на вас,
а коли ви показали своє бажання,
взаємне, вона звинуватила вас.
Правильно?
Розумію, як це звучить.
Малоймовірно, так?
Може, вона справді хотіла знищити мою кар’єру.
Нащо?
Невже немає менш катастрофічних способів показати свій біль?
Розказала б вашій дружині.
Я лиш хочу сказати, міс Вудкрофт,
що в подібних випадках кар’єра висить на волосині.
Безсумнівно.
Ставки вкрай високі.
Бачу, що ви робите.
Виставляєте мене пихатим,
безжальним і безсовісним.
Називаєте нахабним.
Привілейованою твариною,
вихованою з вірою в те, що вона може отримати що завгодно.
Та річ у тім, що я не така людина.
Та невже, містере Вайтгаусе?
Чи пощастило мені від народження? Так.
Навчався в гарних закладах,
але свою кар’єру я присвятив служінню
своїй громаді, своїм виборцям і своїй країні.
Хочете сказати, що служіння протягом життя
дає вам право ґвалтувати?
-Ваша честь! -Міс.
Як ви смієте?
То це болюче місце.
Міс Вудкрофт, годі вже.
Для протоколу: я знову й знову прокручував у голові
ситуацію з міс Літтон у ліфті,
питаючи себе, чи не міг я помилитися?
Але ні.
І ще для протоколу: я згадував інші події зі свого минулого,
коли секс був як нестримним, так і спонтанним.
У молодості я був сексуально активним,
тому, так, я задумався.
Але, міс Вудкрофт, я можу глянути у вічі
і сказати, що серцем і душею знаю,
знаю усім своїм єством —
я ніколи не перетинав межу.
Я не питаю вас про ваше минуле, містере Вайтгаусе,
чи сексуальну активність у юнацтві.
Я питаю лише про те,
чи мали ви підстави вважати, що Олівія Літтон погодилася.
Але минуле формує теперішнє, чи не так?
Проаналізувавши минулі романи
і згадавши ту ситуацію в ліфті,
я досі твердо переконаний,
що ніколи не нехтував волею та бажанням жінки
і що ніколи не мав сексу, який би на 100% не був взаємно бажаним.
Бо говорячи про згоду,
ми говоримо про етику.
Я з тих людей, які вважають неетичну поведінку огидною.
І мені цікаво, а як щодо вас…
міс Вудкрофт?
Не я тут відповідаю на питання, містере Вайтгаусе.
Я представляю інтереси корони.
І як я казала спочатку, моя справа дуже проста.
Олівія Літтон дала зрозуміти,
що не хоче займатися сексом. Це правда?
Ні, вона нічого не сказала.
-Ви сказали, що вона задом крутила. -Не казав.
Не можете цього визнати, так?
Бо ці слова показують,
що ви чудово знали про її небажання займатися сексом.
Вона не дала того, чого ви хотіли, і тому ви взяли її силою.
Я не брав її силою.
Тому вас звинуватили в зґвалтуванні.
Я не ґвалтівник!
Я не ґвалтував її!
Слово «зґвалтування» та моє ім’я
не мають нічого спільного!
У мене немає питань до свідка.
Міс Ріґан?
Немає, ваша честь.
Поверніться на лаву підсудних, містере Вайтгаусе.
Дві «И»?
Ти впевнена, Крістіно?
Так, упевнена.
Дві «И», дві «І».
Коли вони будуть удома?
Скоро. Треба зібрати це.
-Прокоментуєте свідчення? -Софі!
Їдьмо. Швидше, будь ласка.
Прошу, пробач мені.
-За що? -Бо сказав, що люблю її.
Так стосунки здавалися правдоподібніші. Це стратегічний хід.
Цю пораду ти отримав від адвокатки чи Кріса Кларка?
Це просто інстинкт.
Але ти маєш знати, що це неправда.
Це було круто, Кейт.
Певно, жінка ще не розмовляла так із ним.
-Забрати це в палату? -Так, будь ласка.
Бачу, що ви робите.
У подібних випадках кар’єра висить на волосині.
-Я тебе знаю? -Я Поллі.
Ми не знайомі, а дарма.
Міс Вудкрофт?
Місис Вайтгаус!
Ви тут?
-Ходи сюди. -Агов?
Щасливої річниці!
-Здивовані? -Так.
Як мило. Дякую.
-Спасибі вам. -Дякую.
Хочете торта?
Хто ж відмовиться від торта?
А знаєте? Я…
Сьогодні такий емоційний день.
Я повернуся.
Секунду, малі.
Софі?
Я повернуся.
Тату, хочеш торта?
Так, торт.
-Привіт. -Ти де?
У палаті.
Досі?
Допрацьовую промову.
То ти феєрично вляпалася?
Гадаю, що так.
Як і він.
Ти в порядку?
Не знаю.
Але я впоралася.
Хочеш моєї компанії? А шоколаду?
Того й іншого.
Але є робота.
Я з тобою.
І я люблю тебе за це.
Це ось-ось закінчиться.
Так чи інакше.
Я голосую за перший варіант.
Дякую, люба.
Місис Вайтгаус.
Міс Вудкрофт.
Переклад субтитрів: О. Бурдейна