EN NETFLIX-SERIE
Jag är ledsen.
Var inte fånig. Kom in.
Jag är förvånad att du inte har kroknat förrän nu.
-Vem säger att jag har kroknat? -Bara ute och går mitt i natten?
Du ser förövrigt fantastisk ut.
-Du skulle ha gått till domaren. -Det hade varit poänglöst.
Det hade avslöjat att du känner mannen du åtalar.
-Nej. -Du var hans frus studiepartner.
-Det var Holly. -Kom igen.
Jag behöver ingen uppläxning.
Jag vet. Du behöver bara mitt sprudlande sällskap.
Ja, jag skulle ha gått till domaren, eller åklagarmyndigheten, eller Angela.
Men nu är det för sent.
Din röst, när du ringde mig, vet du vad den påminde mig om?
När jag hittade dig inne på toan på universitetet, efter övergreppet.
Du hade skrubbat sönder huden.
-Jag vill inte prata om… -Jag vet. Jag fattar.
Men det är som om du straffar dig själv, bär bördan ensam, och det gillar inte jag.
-Du sa aldrig vem det var. -Det spelar ingen roll.
Det spelar definitivt roll.
Det var Tom Southern, eller hur? Du medgav att det var en "libertin".
-Det var inte han. -Vem var det då?
Snälla, jag är ju din bästa vän.
Varför kan du inte berätta?
WHITEHOUSES RÄTTEGÅNG FRÅN INSIDAN
Åh, du måste skämta.
Herregud.
Jag känner mig så dum. Han stirrar mig i ansiktet.
För helvete, Kate.
-Om jag ändå hade vetat. -Det hade inte förändrat nåt.
Vad fick dig att ta det här målet?
-Att åtala din egen… -Våldtäktsman?
Ingen annan var lika kvalificerad som jag.
-Men att utsätta dig för det här… -Ali, jag hade inget val.
Hur orkar du se honom i ögonen?
Jag har undvikit det, men imorgon har jag inget val.
Idag.
Är inte det här ett brott du kan avskedas för?
Nu har du trasslat till det.
Ja.
Så idag får du trassla till det på ett briljant sätt.
-Hej. -Jag väckte dig. Ledsen.
Ingen fara. Kom in.
Du skakar ju.
-Det har hänt nåt hemskt. -Vad då?
Killarna var i Alecs rum. Nån hade med sig heroin.
Heroin?
Jag fick med mig Tom därifrån, för…
Det är okej.
Jag vill inte veta.
Jag är glad att du gick därifrån. Du är en bra vän.
-Det känns som vi kan prata om allt. -Det kan vi.
Vad som helst.
Du kan vara mitt alibi.
Vad behöver du ett alibi för?
Jag har gjort nåt riktigt dumt.
Hör du.
Kom och lägg dig.
Är du okej?
Jag insåg just att det var samma kväll.
Vad då?
Som vi dansade och Alec råkade ut för sin olycka.
Var det?
Ja, det var det.
Förlåt.
-Förlåt. -Det var mitt fel.
Vi måste åka om tio minuter.
-Jag vill inte till skolan. -Varför inte?
Jag vill se när pappa säger "lögnare".
Domstolen är ingen plats för barn.
-Varför inte? -Vi fick ju se honom i underhuset.
-Det här är annorlunda. -Vad då?
-Em vill se när pappa säger lögnare. -Det behöver du inte se.
Varför ljög hon om dig, pappa?
-För att… -Hon måste vara förvirrad.
Är hon en dålig person?
-Vi vet ju hur det kommer att sluta. -Hur vet vi det?
För att vi litar på att juryn kommer att se sanningen.
Och vad är jag?
En Whitehouse.
-Och vad är du? -En Whitehouse.
-Och vad är det som utmärker oss? -Vi vinner alltid.
Så enkelt är det.
-Helvete! Förlåt. -Pappa!
Förlåt, men det var skållhett!
Det är ingen fara.
Säg att allt ordnar sig.
Allt kommer att ordna sig.
-Där kommer han. -Mr Whitehouse!
Mr Whitehouse!
-Backa. Kom igen. -Mr Whitehouse!
Tror premiärministern fortfarande på din man?
-Är du säker? -En kopp är min gräns.
-Jag beundrar din återhållsamhet. -Du vill inte se mig skaka.
-Jo, faktiskt. -Ursäkta?
Din charm är ett plus, men inte din visshet.
Jag våldtog henne inte. Det vet jag med visshet.
Och ändå är du en modern man. Konservativ, men ändå feminist.
Vilket är varför, som du berättade, tanken på att en kvinna,
av sina egna komplicerade skäl för vilka du har stor sympati…
Tanken på att en kvinna kan misstolka och förvränga vad som hände i hissen,
det har gjort dig djupt skakad.
Och det är vad juryn måste få se.
Jo, och en sak till.
Kate Woodcroft. Underskatta henne inte.
Låt henne inte överraska dig, och avvik inte från huvudfrågan:
samtycke.
Kan du fatta? Den slutade fungera.
Två hundra jävla pund, och den höll i mindre än sex månader.
Jäkla trams.
På tal om trams, den där tanten har tydligen inte gett upp.
Vilken tant?
Hon som hittade på saker från universitetet om min klient.
Hon vill att polisen ska hitta flickan.
-Jag trodde att flickan var död. -Nej, hon hade åkt till Australien.
Samma sak.
-Ska jag kolla med handläggaren? -Ja, det vore bra.
Enligt juristen har polisen sagt åt henne att sluta störa.
Tanten, inte flickan i Australien.
Kommer du? Eller ska jag plädera för båda sidor?
Stå upp i rätten.
Kan du svära in vittnet?
Kan du läsa orden på kortet?
Jag svär inför Gud att vittnesmålet jag ska avge är hela sanningen
och ingenting annat.
-Ms Regan, du kan börja. -Tack, och god morgon, herr domare.
-Kan du säga ditt fullständiga namn? -Jag heter James Charles Whitehouse.
-Är du en familjefar? -Det är jag.
Hur förklarar du då din affär med ms Lytton?
Min affär med ms Lytton var fel. Det var det dummaste jag nånsin gjort.
-Varför lät du det då hända? -Vi var djupt attraherade av varandra.
Vi försökte nog båda motstå, men det var laddat från början.
Hade du nånsin haft en affär med en kollega tidigare?
-En underordnad? -Jag har aldrig haft nån affär.
Jag älskar min fru och min familj.
-Finns det en hierarki på ditt kontor? -Det handlar snarare om att samarbeta.
Om den bästa idén kom från den yngste i personalen
skulle jag lyssna.
Men i en bra arbetsmiljö måste folk känna sig trygga
och respektera gränser.
Om en annan ledamot hade en relation med en anställd
skulle jag förklara exakt varför man inte får det.
-Och ändå… -Jag begick ett misstag.
Affären varade i fem månader.
Om du visste att det var fel, varför fortsatte du att göra fel?
Jag hade aldrig tänkt ha en affär med ms Lytton,
men det var svårt för oss att sluta.
-Varför det? -Vi brydde oss om varandra.
-Vi hade mycket gemensamt. -Till exempel?
Politik.
Vi kunde diskutera positioner och protokoll i flera dagar,
hur de skulle fungera.
Olivia älskar politik. Hon glömmer ingenting.
Jag förlitade mig på hennes skarpsinne.
Så efter första mötet fortsatte relationen.
-Gav du henne några gåvor? -Jag skickade blommor ibland.
Och jag gav henne en speciell present på hennes födelsedag.
Vad då för nåt?
Ett platinahalsband med en nyckelformad lyckoamulett.
Nyckelformad? Hur avsåg du att hon skulle tolka det?
Bara som ett tecken på att hon hade blivit en del av min…
-Att jag uppskattade henne. -Och när var ms Lyttons födelsedag?
-I slutet av juli. -Minns du vilket datum?
Den 23 juli.
Vänta.
-Är det här bättre? -Ja, mycket. Nu hör jag dig.
-Hej. -Kan du ta lite video åt mig?
Jag ska, jag lovar.
-Vill du att vi ska komma hem tidigt? -Ja, men jag skulle aldrig göra så mot er.
Kan du inte bara komma hit?
Jag önskar att jag kunde, men jag har massor att göra.
-Jobba inte för hårt. -Nej då.
-Jag saknar er. -Saknar dig.
-Saknar dig, pappa! -Saknar dig.
Hej då.
-Jag saknar dig. -Hej då.
Hej då.
Du uppskattade henne.
Du gav henne en dyr present. Var relationen seriös vid det här laget?
Ja.
Ms Lytton har berättat att hon var kär i dig.
Var den känslan ömsesidig?
Jag tror att det är möjligt.
Ja.
Det var den.
Vi var båda lika investerade i varandra.
Vilket är varför…
Vad var din reaktion när du fick veta att ms Lytton anklagade dig för våldtäkt?
Jag blev helt paff.
Jag förstod inte vad det var jag hörde. Så obegripliga var de orden för mig.
Jag vill prata om det som hände
i kommittékorridoren morgonen den 12 oktober.
-James. -Jag orkar inte med det här.
För tydlighetens skull, vem tryckte dit hissen?
-Det var Olivia. -Hon sa att det var du.
-Det var Olivia. -Vet du varför?
Nej, jag följde efter när hon sa…
James?
-Vart ska du? -Vart ska du?
Hur tolkade du det?
Hon visste att jag var arg över artikeln. Jag antog att hon ville diskutera det.
-Hur förstod du allt det? -Vi hade ett internt kommunikationssätt.
-Hon hade ju varit din älskare. -Det tänkte jag inte på då.
-Jag ville veta hennes åsikt om artikeln. -Vad hände när hissen kom?
James.
-Jag följde efter henne. -Vad hoppades du diskutera?
Anklagelsen att jag var arrogant gjorde mig omskakad,
och jag tänkte att hon kunde få mig på rätt köl.
-Pratade ni inne i hissen? -Nej.
Vad hände?
Hon tittade på mig på ett visst sätt som vi hade.
-Gick du fram till henne? -Nej, hon kysste mig.
Hur är du så säker på att det var hon som initierade kyssen?
-Hon sträckte sig mot mig. -James.
Det var nåt som slog mig. Efter det var vi samstämda.
-Vad menar du med det? -Jag la mina armar om henne.
Vi kysstes.
Hon la min hand på sin bak.
Ms Lytton hävdar att du slet upp hennes blus.
Hon ljuger, är jag ledsen att säga. Hon hjälpte till att knäppa upp den.
Jag sliter inte upp blusar. Jag är ingen barbar.
-De sönderrivna strumpbyxorna då? -Det måste ha hänt när hon drog ner dem.
Jag försökte hjälpa till, men vi var för ivriga.
-Ivriga? -Vi trånade efter varandra.
Och trosorna med trasiga resårer, vet du hur de revs sönder?
Nej. De kan ha fastnat när hon drog ner dem.
Jag minns inte att de revs sönder, men…
Men vad då, mr Whitehouse?
Ms Lyttons underkläder brukade vara obetydliga.
Hur förklarar du märket på ms Lyttons bröst?
Jag hade nafsat lite hårt.
Hade det hänt förut?
Att jag nafsade?
Ja, det var nåt hon ville, nåt jag gjorde i stundens…
-Så… -Målet var inte ett blåmärke.
Det behöver jag nog inte säga.
Samtycke.
Mr Whitehouse, jurymedlemmarna är här för att överväga frågan om samtycke.
Frågan om ja och nej, som min lärde vän skulle säga.
Enligt ms Lyttons vittnesmål sa du: "Var inte en sån fresterska."
Det skulle tyda på att du visste att hon inte ville ha sex. Sa du det?
-Nej. -Sa du: "Fresta mig inte"?
-Nej. -Eller någon form av ordet?
-Vi pratade inte. -Ms Lytton hävdar att hon sa "inte här".
-Hörde du henne säga det? -Inga ord utbyttes mellan oss.
Den enda dialog vi hade var fysisk.
Vi kunde läsa varandras signaler väldigt bra vid det här laget.
-Är det möjligt att du inte hörde henne? -Nej.
Vi stod väldigt nära intill varandra.
Ms Lytton visade på varje sätt att det här var något hon ville.
Och beklagligtvis behövde jag inte övertygas.
Är du säker på att ms Lytton samtyckte till samlag?
-Att hon i grund och botten sa ja? -Hon gav inte bara samtycke.
Hon insisterade.
Hon sa: "Ta mig nu."
Är du absolut säker på det, mr Whitehouse?
Jag har aldrig varit mer säker på nåt.
Tack.
Det var allt jag hade, herr domare.
Mr Whitehouse,
dagen då incidenten ägde rum skulle du prata med inrikesutskottet.
-Stämmer det? -Ja.
-Om en nyckelfråga? -Ja.
-Mötet skulle precis börja? -Det stämmer.
-Om hur länge då? -Inte länge.
Några minuter?
-Ja. -Så inte så länge.
-Vad tänkte du göra under tiden? -Bara samla mig, antar jag.
Tänkte du ha sex under de minuterna?
-Självklart inte. -Ingick det i att samla dig?
Nej.
Så när du stormade iväg från rummet där mötet skulle äga rum, vart skulle du?
-Ingenstans. Jag var upprörd. -För att du hade kallats arrogant?
-Jag tyckte att det var fel. -Så du hade inte sex i åtanke?
Nej.
Men inom någon minut var det exakt vad du hade,
sex i en hiss med din före detta älskarinna.
Det var inte planerat.
Jag har bara några frågor till.
Ms Lytton säger att du slet upp hennes blus.
-Det gjorde jag inte. -Du är en stark man.
En före detta roddare, förstår jag. En idrottsman.
Och du kan säga med säkerhet att du aldrig har slitit sönder en blus?
Ja.
-Ms Lyttons trosor slets sönder. -Jag slet inte sönder dem.
-Så de gjorde det själva? -Nej.
Var det så "obetydliga" trosorna var?
Har du sakkunskap om damunderkläders hållbarhet?
-Herr domare. -Ms Woodcroft.
Det här var inte normalt för dig, eller hur?
Vad menar du?
Om inte stående sex med en kvinna i en hiss var normalt för dig?
-Nej, det var det inte. -Det hade aldrig hänt förut?
Aldrig.
Du och ms Lytton hade haft sex i underhuset vid två tillfällen.
Ja.
Så du kan rimligen ha förväntat dig att hon var villig att göra det igen?
-Kanske det, fast inte i det ögonblicket. -Du var rasande i hissen, inte sant?
-Nej. -Du var arg över artikeln.
-Lite frustrerad. Inte rasande. -Det som hände i hissen gick fort.
-Det var över på en minut? -Ja.
Så låt mig fråga dig igen,
när du gick in i hissen, hoppades du på sex?
-Nej, inte till en början. -Så vad fick dig att vilja ha sex?
Hon såg på mig, och det blev tydligt ganska snabbt att det skulle hända.
Jag gick inte in i hissen med sex i åtanke.
Så du går in i hissen, hon ser på dig, och så krockar ni och börjar kyssas?
Inte omedelbart.
-Och du har handen på hennes rumpa? -Hon la min hand där.
Hissen är drygt en meter bred. Hur nära stod ni varandra?
-Vi kysstes och var intima. -Så väldigt nära?
Tio, tjugo cm från varandra? Kanske mindre?
Ja, jag antar det.
Så om hon hade sagt "inte här" hade du hört det?
Ja, men hon sa aldrig nåt.
-Ingenting sas? -Nej.
Du säger att du hade slutat om du hade hört orden "inte här".
-Självklart, men det sa hon inte. -Hon sa till oss att hon sa det.
Hon misstar sig.
-Hon sa "inte här". -Nej.
Du trängde in i henne trots att hon sa nej.
Nej.
Och ändå sa du: "Var inte en sån fresterska."
Jag borde gå.
Dig borde jag känna.
Var inte en sån fresterska.
Mr Whitehouse?
Mr Whitehouse, vill du att jag upprepar frågan?
Jag har redan sagt att jag inte sa det.
Kanske är det din hörsel som är suspekt, ms Woodcroft.
-Vad betyder det ordet? -Vilket ord då?
-"Fresterska". -Det är irrelevant. Jag sa det inte.
-Men du vet vad det betyder? -Ja.
Berätta för oss då.
Det är en kvinna som lockar en man till sex men inte planerar att fullfölja.
-Men jag sa det inte. Det är ett fult ord. -Varför är det ett fult ord?
-Det är förnedrande och förmätet. -Nåt annat?
Misogynt.
Så om en man sa det till en kvinna skulle han kritisera hennes kyskhet?
Ja, men det gjorde inte jag.
Bara så att det är kristallklart, hävdar du att du inte sa:
"Var inte en sån fresterska," för det skulle du inte säga?
-Ja. -Du har aldrig sagt det till någon?
Nej.
Så när ms Lytton säger att du sa det så ljuger hon?
Tyvärr.
-Ljuger hon om våldtäkten också? -Ja.
-Har nån nånsin sagt nej till dig? -Det är en absurd fråga.
-Skulle inte ms Lytton kunna göra det? -Jo, självklart, men här sa vi båda ja.
-Är du säker på det? -Ja.
Vet du varför ms Lytton skulle rikta falska våldtäktsanklagelser mot dig?
-Nej, och det gör mig orolig för henne. -Men hon har inget att vinna på det.
Vinna?
-Karriärmässigt. -Det kommer knappast att hjälpa.
Så när du har avslutat förhållandet fortsätter hon att jobba för dig,
och när ni sen vill ha varandra anklagar hon dig för våldtäkt.
-Stämmer det? -Jag vet hur det låter.
Det låter osannolikt.
Kanske var hennes mål att förstöra min karriär.
Varför det?
Visst finns det väl bättre sätt att visa att hon var ledsen?
Hon kunde ha berättat för din fru.
Det enda jag menar, ms Woodcroft, är att sånt här sätter karriärer på spel.
Utan tvekan. Mer kunde inte stå på spel.
Jag ser vad du försöker göra, utmålar mig som arrogant.
En man utan tvivel eller farhågor.
Du säger att jag är egenrättfärdig, nåt sorts privilegierat odjur
som tror att han kan ta precis allt han vill ha.
Men sån är inte jag.
Inte det, mr Whitehouse?
Är jag lyckligt lottad? Ja. Jag har gått på bra skolor.
Men jag har tillbringat hela min karriär med att tjäna mina väljare och mitt land.
Antyder du att en livstid som politiker ger dig rätt att våldta?
-Herr domare! -Hur vågar du?
-Jag har träffat en öm punkt. -Ms Woodcroft, det räcker.
Jag har spelat upp händelserna med ms Lytton i hissen
om och om igen i mitt huvud och frågat mig själv,
kan jag ha missförstått? Det gjorde jag inte.
Och jag har även spelat upp andra stunder från mitt förflutna,
där sexet var lika ohämmat som spontant.
Sexuellt var jag väldigt robust i min ungdom, och ja, jag har reflekterat.
Men jag kan se dig i ögonen och säga att jag vet i mitt hjärta, i min själ
och varje fiber i mitt väsen att jag aldrig gått över gränsen.
Jag frågar inte om ditt förflutna eller om din sexuellt robusta ungdom,
bara om du rimligen kunde ha trott att Olivia Lytton gav sitt samtycke.
Det förflutna ger en uppfattning om nuet.
När jag tänker på mitt förflutna och spelar upp vad som hände i hissen
är jag fortfarande fast övertygad om att jag aldrig kränkt en kvinnas vilja.
Och jag har aldrig haft sex utan 100 procents samtycke.
För när vi pratar om samtycke pratar vi om etik.
Jag finner det motbjudande när nån beter sig oetiskt,
och jag undrar, ms Woodcroft…
…gör du det?
Jag är inte här för att svara på dina frågor.
Jag är här för att plädera för Kronan.
Som jag har sagt från början är mitt argument väldigt enkelt.
Olivia Lytton gjorde det klart för dig att hon inte ville ha sex, eller hur?
Nej, hon sa ingenting.
-Så du kallade henne fresterska. -Det sa jag aldrig.
Du kan ju inte gärna erkänna det, för det ordet i den meningen
visar att du visste att hon inte ville ha sex med dig.
Hon gav dig inte vad du ville ha, så du tvingade dig på henne.
-Jag tvingade mig inte på henne. -Därför anklagade hon dig för våldtäkt.
Jag är ingen våldtäktsman! Jag våldtog henne inte!
Ordet "våldtäkt" och mitt namn har inget med varandra att göra!
Jag har inga fler frågor.
Ms Regan?
Inget, herr domare.
Kan du gå och sätta dig igen, mr Whitehouse?
Två N?
-Är du säker, Krystyna? -Ja, jag är säker.
Två N och två P:n.
-När kommer de hem? -Snart. Vi sätter ihop dem.
-Nån kommentar om vittnesmålet? -Sophie!
Kör. Fort, är du snäll.
Snälla, förlåt mig.
-För vad då? -Jag sa att jag var kär.
Jag var tvungen att få det att låta som en riktig relation.
Var det på din advokats eller Clarkes inrådan?
Bara instinkt.
Men det är inte sant.
Det där var grymt, Kate. Han har nog aldrig blivit tilltalad så.
-Ska jag ta dem till kontoret då? -Ja, tack.
Jag vet vad du gör.
Sånt här sätter karriärer på spel.
-Känner jag dig? -Polly.
Jag borde känna dig.
Ms Woodcroft?
Mrs Whitehouse.
Hallå?
-Seså. -Hallå?
Grattis på bröllopsdagen!
-Blev ni överraskade? -Ja.
Vad gulligt. Tack.
-Tack så mycket. -Tack.
Vill ni ha tårta?
Vem säger nej till tårta?
Vet ni vad? Jag…
Det har varit en händelsefylld dag. Jag är strax tillbaka.
En sekund, hör ni.
Sophie?
Jag kommer strax.
Pappa, vill du ha tårta?
Ja, tårta.
-Hej. -Var är du?
-På kontoret. -Fortfarande?
Jag filar på slutpläderingen.
Trasslade du till det briljant?
Jag tror det, men det gjorde han också.
-Är du okej? -Det är oklart.
-Jag tog mig igenom det. -Behöver du sällskap? Choklad?
Både och. Men jag måste jobba.
-Jag finns här. -Och för det älskar jag dig.
Det kommer att ta slut.
-På ett eller annat sätt. -Jag röstar på det förra.
Tack, vännen.
Mrs Whitehouse.
Ms Woodcroft.
Undertexter: Ralf Sjölander