‎UN SERIAL NETFLIX
‎E cineva?
‎Holly?
‎Mă tot gândesc la caz.
‎- Angela a obținut o victorie. ‎- Și tu vei obține una mâine.
‎Mă bântuie Olivia. Nu vreau să se simtă ‎ca un pion. Nu mi-aș ierta-o niciodată.
‎Prostii! Are noroc cu tine.
‎Dacă nu dau greș.
‎E imposibil.
‎Richard, iartă-mă, dar…
‎De ce nu ne bucurăm de rara ocazie
‎de a petrece toată noaptea împreună?
‎E oribil din partea mea… ‎Îmi pare rău, dar vreau să rămân singură.
‎Vrei să plec?
‎La ora asta?
‎Bine.
‎- Cazul e de vină. Îmi distrage atenția. ‎- Da, am înțeles.
‎Se pare că o iei destul de personal.
‎Da, mereu.
‎Nu în felul ăsta.
‎Dacă te înșeli?
‎Dacă James Whitehouse ‎e doar un fustangiu de duzină?
‎E violator. ‎Deși e și fustangiu, clar. E căsătorit.
‎Și eu sunt căsătorit.
‎Da, dar tu ești nefericit.
‎Tot însurat sunt.
‎Da, dar ești bun.
‎Nu te porți ca un dobitoc arogant.
‎Iar Olivia lucra pentru el. Relația lor ‎includea un dezechilibru de putere.
‎Cândva, ți-am fost avocat-mentor.
‎Dar eu te-am abordat, mai știi?
‎Tu tot vorbești ‎despre echilibrul de putere.
‎Mă întreb dacă e ceva ce nu vrei să spui.
‎Dezechilibrul nostru de putere ‎e în trecut.
‎Așa credeam și eu.
‎- Vorbim mâine? ‎- Da.
‎Dacă pot.
‎Bună, Sophie!
‎- 'Neața, Sophie! Ce faci? ‎- 'Neața!
‎Cioc, cioc!
‎Scuze că am întârziat! Ai notițele?
‎Da, pe birou, peste dosarul albastru.
‎Iisuse! Acum știu unde sunt ‎toate cariocile non-galbene.
‎Știu că am promis notițele despre Woolf, ‎dar sunt abia la jumătatea cărții.
‎La jumătatea drumului „spre far”.
‎CONTRACEPTIV DE URGENȚĂ
‎Ia notițele! Le am și pe următoarele.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Pleci, Holly?
‎- Trimestrul se termină în două săptămâni. ‎- Pleacă, te rog!
‎Du-te dracului de aici!
‎- Krystyna! ‎- Scuze, nu știam că…
‎Îmi pare rău pentru cum ți-am vorbit ‎mai devreme. N-am nicio scuză.
‎Aveți multe pe cap.
‎Nu contează.
‎Te-a prins tot dezastrul ăsta.
‎Cu paparazzi la ușă, ‎trebuind să minți pentru noi.
‎Am fost crescută să-mi controlez emoțiile. ‎Brusc, parcă am uitat tot.
‎Crezi că e un om bun, nu?
‎Puțin ferm, dar nu brutal?
‎Nu genul de bărbat care ar…
‎Altfel, n-ai mai lucra aici, nu?
‎Nu e o brută.
‎E un om bun.
‎E bărbat.
‎- Ce i-ai spus? ‎- De ce mă suni pe FaceTime?
‎Fiindcă trebuie să-ți văd fața mincinoasă.
‎De ce crezi că i-am zis ceva?
‎Trebuia să recunoască
‎că ai un proces cu acuzații serioase
‎și Camera Comunelor trebuie ‎să fie un spațiu sigur, bla-bla,
‎iar acum, brusc, alege să tacă.
‎Deci, James, repet,
‎ce pula mea i-ai zis?
‎Că va trece peste moțiunea de cenzură ‎și că îl sprijin total.
‎Sprijinul tău total
‎e un căcat pansat la Palatul Westminster!
‎Ești acuzat de viol. De două ori!
‎Sunt nevinovat.
‎Dacă m-ai sunat să-mi spui ‎că îmi stă alături,
‎mersi pentru mesaj.
‎Să sperăm că sprijinul lui sinucigaș
‎nu-i va dărâma guvernul, căcat cu ochi!
‎Salut-o pe Sophie!
‎Iartă-mi vulgaritatea, Sophie! ‎Am crescut în sălbăticie.
‎Doamne, ești la fel de frumoasă ‎și fără machiaj!
‎- Să te fut mult! ‎- ‎Oricând! Ne vedem în curând.
‎- ‎Nu mă vezi. Azi nu vin la tribunal. ‎- ‎Nu. Nu poți să nu-i fi alături!
‎Să-i fiu alături nu înseamnă ‎să stau acolo și să înghit.
‎Doamne, e hidos!
‎Sunt dezamăgit, n-o să te mint.
‎Te va susține Chris.
‎Susținerea ta e ‎mult mai importantă, crede-mă!
‎- De ce nu vii? Ce-i mai rău s-a terminat. ‎- B, de unde știi?
‎Și A, pentru că duc copiii la țară, ‎să-ți viziteze părinții.
‎Dar e zi de școală.
‎E un coșmar și au nevoie de pauză.
‎Finn udă iar patul,
‎iar Emily își roade iar cuticulele.
‎Sincer, nu plâng dacă nu aud azi
‎mărturia prietenei Oliviei,
‎confirmând cum ai sărutat-o, ‎supt-o, apucat-o și împuns-o.
‎Știi, paralelele clare
‎cu modul cum îmi faci mie astea ‎nu sunt prea distractive.
‎- Mă voi revanșa față de tine. ‎- Da, o vei face.
‎Azi-noapte am visat-o pe Holly.
‎Un coșmar.
‎Te acuza.
‎Trebuie să mă apăr și de coșmarurile tale?
‎Poate.
‎Când te întorci?
‎Plecăm doar o zi. ‎Ne va face bine aerul de țară.
‎Mâine depun mărturie.
‎Da. Și voi fi alături de tine.
‎KATE
‎Mulțumesc.
‎Credeam că e locul meu secret.
‎- De-a ce te joci? ‎- Poftim?
‎Poliția din Oxford ‎întreabă despre clientul meu.
‎- Nu știu despre ce vorbești. ‎- Atunci, cine e în spate?
‎Habar n-am.
‎Orice-ar fi, în momentul ăsta ‎nu mai e admisibilă proba. Evident.
‎Ce a spus poliția din Oxford?
‎A fost un raport despre un atac ‎la universitate, în anii '90.
‎Whitehouse e implicat?
‎Acuzația a fost făcută de o terță parte.
‎Nu există reclamanta. ‎Când au încercat s-o caute,
‎mama ei a spus că s-a mutat în Australia ‎și nu mai țin legătura.
‎Crede-mă, numai de întreruperi ‎n-am nevoie în procesul ăsta!
‎Nu înainte să-l pisez mărunt ‎pe clientul tău.
‎Te gândești vreodată ‎la populația grădinii Domnului?
‎Atâția nebuni înghesuiți acolo,
‎așteptând momentul să răsară!
‎Pe ce anume se bazează ‎această analiză a juriului?
‎Pe observație.
‎Dna Creață din primul rând
‎îl soarbe din priviri cu orele, ‎ca o adolescentă.
‎Pare că i-a luat-o mintea pe coclauri.
‎Și-ar dori măcar să-l achite.
‎Dar tipul cu cămașa gri ‎e de partea noastră.
‎- Cămășile gri votează mereu „vinovat”. ‎- Maggie, trebuie să vorbim.
‎N-ai discutat cu ofițerii de caz
‎despre anchetarea șederii a Oxford ‎a lui Whitehouse, nu?
‎Desigur că nu.
‎Ți-am spus clar că nu e relevant.
‎Știu.
‎Ești sigură că nu?
‎Kate, vă urmez mereu instrucțiunile.
‎Îmi pare rău.
‎Sunt obosită.
‎Am uitat să mă ocup de ceva.
‎- Vreți să fac eu ceva? ‎- Nu, mă întorc.
‎Eu vă țin pumnii, dle.
‎Apreciez.
‎- Dar vă pot întreba ceva? ‎- Desigur.
‎Ce-o să faceți voi cu ăștia de la Uber? ‎Ne masacrează.
‎De la birou au spus că e urgent.
‎Scuze!
‎Nu-i nevoie.
‎- Nu trebuia să fii la tribunal? ‎- Da, în câteva minute.
‎Spune-mi!
‎Te simți bine?
‎Nu sunt sigură.
‎Cazul tău atrage multă atenție. ‎Nu e de mirare dacă-ți tremură genunchii.
‎Nu-i vorba de asta.
‎Atunci ce e? Ce s-a întâmplat?
‎Nu e nimic.
‎Voiam doar să aud o voce cunoscută.
‎Kate!
‎Ar trebui să vorbești cu judecătorul?
‎Nu, n-am nimic.
‎N-am nimic.
‎E cam plin aici azi, domnule. ‎Vă duc prin spate?
‎Nu e necesar.
‎- Dle Whitehouse, unde e Sophie? ‎- Unde e Sophie?
‎Dle Whitehouse, unde e Sophie?
‎- Bunico! Bunicule! ‎- Bunico!
‎- Dulceață! ‎- Mă bucur să vă văd.
‎Mi-a fost dor de voi. Bună, tinere!
‎- Mi-ai lipsit! ‎- Ce faci?
‎Salut! Bună!
‎Ce e asta?
‎Ribena.
‎- Ce te-ai mozolit! ‎- S-a vărsat puțin.
‎- Sophie, intră! ‎- Știu ce vă place.
‎- Jucăm puțin croquet! ‎- Da!
‎WOODLANDS
‎Sigur nu-i pun cămașa la înmuiat?
‎Nu am alta.
‎Se va strica dacă stă prea mult.
‎Urăsc risipa.
‎După cum am aflat, Tuppence, ‎se mai întâmplă și căcaturi.
‎Cum te simți, dragă?
‎Ne descurcăm.
‎Aproape s-a terminat.
‎Procesul, da.
‎Mă enervez rău noaptea, ‎cu gândul la minciunile acelei fete.
‎Încearcă să-i exploateze bunătatea.
‎El a fost mereu așa de fericit și frumos
‎și a avut succes la orice a încercat!
‎Atât de deștept!
‎Știa asta, să știi.
‎Poate că e o chestie a bărbaților, ‎acea încredere în sine totală.
‎Fetele mele nu o au.
‎Nici eu.
‎Așa a fost încă de când era băiețel.
‎Așa cum?
‎Prea încrezător, presupun.
‎Mințea cu nerușinare la Cluedo ‎și trișa la Monopoly.
‎Insista să schimbe regulile.
‎Tu îi faci bine.
‎Eu și tatăl lui i-am subliniat mereu
‎ce noroc are cu tine.
‎De ce ai făcut asta?
‎Ce anume, Sophie?
‎Să-ți crești fiul cu convingerea ‎că e în regulă să trișeze.
‎Să trișeze la Monopoly.
‎- E doar un joc, dragă. ‎- Cu care și-a perfecționat mințitul.
‎Mai bine spuneam „disimulare”.
‎Minciună.
‎Nu-i nevoie să-ți amintesc că politica ‎necesită o agilitate în acest sens.
‎Nu necesită să mă mintă pe mine.
‎Poate ți se pare insurmontabil acum,
‎dar veți trece peste asta.
‎Uneori, cred că sunt parțial de vină.
‎Poftim?
‎Am lăsat lucrurile cum erau.
‎Nu mi-am pus întrebări la problemele mici,
‎dar… problemele mici se adună, nu?
‎Prostii! Ești o soție și mamă model.
‎Sper că nu te superi ‎dacă-ți spun ce am bănuit mereu.
‎Faptul că ai supraviețuit ‎unui divorț în copilărie
‎te-a făcut și mai hotărâtă ‎să-ți păstrezi familia ta.
‎Pentru asta, eu te felicit.
‎E de neiertat ‎ce îl face această fată lui James.
‎De fapt, Tuppence, ‎ea aparține altei generații.
‎Lucrurile erau altfel ‎când eram eu la universitate.
‎Consimțământul era vag.
‎Bărbații aveau o exuberanță egoistă.
‎Noi nu știam să comunicăm.
‎Asta ne face complice?
‎Fiindcă, uneori, ‎cred că era mai ușor să accepți.
‎Te rog, nu-mi spune ‎că ai fost atacată vreodată!
‎- Nu. ‎- Slavă Domnului!
‎Sophie, nu te-am mai văzut așa.
‎James e judecat pentru viol.
‎Fiul meu
‎se va dovedi nevinovat.
‎Și totul poate redeveni cum era înainte.
‎Biroul central al Conservatorilor.
‎Ne puteți spune, dră Ledger,
‎ce rol ați avut ‎în a-l aduce aici pe dl Whitehouse?
‎Dl Whitehouse a ajuns aici ‎în urma propriilor acțiuni.
‎Când v-a spus dra Lytton ‎despre evenimentele în cauză?
‎A doua zi.
‎- Cum vi s-a părut? ‎- Foarte supărată.
‎De obicei, era destul de indiferentă.
‎Sau așa fusese ‎înainte să se termine relația.
‎Vă spusese despre relație înainte?
‎Da.
‎Avea nevoie de o prietenă. ‎Știa că sunt discretă.
‎Și…
‎ce credeați ‎despre relația prietenei dv. cu ministrul?
‎Mi s-a părut o greșeală.
‎Futu-i!
‎Dră Woodcroft?
‎Ce v-a spus a doua zi dra Lytton ‎despre cele întâmplate în lift?
‎Se învinuia pe sine ‎pentru că o violase el.
‎V-a descris evenimentele din lift?
‎În detaliu. Îngrozitoare!
‎Cine a pus problema violului?
‎Eu. După ce mi-a spus ‎că el i-a rupt chiloții.
‎După ce mi-a arătat vânătaia.
‎După ce mi-a spus cum o numise.
‎I-am zis: „Îți dai seama ce a făcut, nu?”
‎Și cum a răspuns ea?
‎A dat din cap.
‎Și apoi a plâns convulsiv. ‎Nu voia să spună cuvântul.
‎Cum a venit vorba despre el?
‎Eu i-a spus:
‎„I-ai zis repetat că nu vrei asta,
‎iar el te-a ignorat.
‎Este viol.”
‎Și ce a urmat?
‎N-a putut vorbi mult timp.
‎N-am mai văzut asemenea plânset ‎din copilărie.
‎Respira cu hiperventilație.
‎După ce și-a revenit, ați discutat
‎despre ce măsuri să ia, dacă e cazul?
‎I-am sugerat să meargă la poliție. ‎I-a luat două săptămâni.
‎Era foarte reticentă la început.
‎Cred că spera ca, prin dorință, ‎să nu se mai fi întâmplat.
‎Dar nu merge așa, nu?
‎Trebuia să-și admită sieși ce pățise
‎înainte să raporteze că șeful ei, ‎James Whitehouse, o violase.
‎Dră Regan.
‎Păreți să fiți o persoană ‎cu capul pe umeri.
‎E corect spus?
‎Îmi place s-o cred.
‎- Vă place claritatea, nu? ‎- Absolut.
‎Negrul e negru, albul e alb ‎și niciodată cele două nu se vor întâlni.
‎Griul e supraapreciat.
‎Erați de acord cu aventura prietenei dv., ‎dra Lytton, cu James Whitehouse?
‎- Îmi făceam griji pentru Olivia. ‎- Dar dezaprobați înșelatul?
‎Da.
‎Deci, dacă prietena dv. e supărată ‎din cauza relației cu un bărbat însurat,
‎considerați greșită ‎orice relație sexuală dintre ei?
‎Nu de asta suntem aici.
‎- Chiar și sexul consimțit? ‎- Nu văd relevanța.
‎Opinia dv. despre infidelitate
‎v-a făcut să vă hăituiți prietena ‎să meargă la poliție?
‎„Hăituit”?
‎Dră Regan, nu cred că avem dovezi
‎că dra Ledger a hăituit-o pe reclamantă.
‎Iertare, onorată instanță! ‎Poate o spunem mai bine altfel.
‎Motivul pentru care ați insistat ‎ca prietena dv. să meargă la poliție
‎este că dezaprobați relația ei cu șeful?
‎Nu.
‎I-am spus să meargă la poliție ‎pentru că el a violat-o. În alb și negru.
‎Membri ai juriului, ‎reluăm mâine dimineață.
‎Ridicați-vă!
‎- Cum a fost, dră? ‎- Groaznic.
‎N-a fost groaznic, ‎dar Kitty Ledger a fost grozavă.
‎De neclintit. ‎Dar Kate Woodcroft s-a împleticit.
‎Nu e adevărat!
‎E puțin adevărat.
‎Are urechi bionice.
‎Dar martora…
‎Dle Whitehouse!
‎E cineva?
‎Încă nu s-au întors!
‎Bună!
‎Să vă fac ceva de mâncare?
‎Nu, mulțumesc, Krystyna. ‎Treaba ta nu sunt eu.
‎Ai mâncat?
‎Bună idee!
‎- Mai avem? ‎- Doar Rocky Road.
‎Aroma lui Finn.
‎Nu, rămâi!
‎Nu înțeleg bezelele.
‎Da, de acord.
‎Sunt complet dezgustătoare. ‎Și, ocazional, irezistibile.
‎Scuze, nu înțeleg!
‎Încerc să-ți mulțumesc în rusă.
‎Era rusă?
‎Nu știu ce a fost aia.
‎Nu le am cu limbile străine. ‎N-am deloc ureche.
‎Dar serios, Krystyna, ‎voiam să-ți mulțumesc.
‎Pentru ce?
‎Pentru că ai mare grijă de copii.
‎Au încredere ‎și se simt în siguranță cu tine.
‎Îmi va fi dor de ei ‎când mă întorc în Podolsk.
‎Ce vei studia acolo?
‎Vreau să fiu inginer constructor. ‎Mă interesează mult infrastructura.
‎Nu știam asta despre tine.
‎Vei fi grozavă!
‎Noapte bună!
‎…nu putea rămâne în Uniunea Vamală,
‎deci Marea Britanie n-ar avea control ‎asupra politicii comerciale
‎și, teoretic, UE ar ajunge la acorduri ‎comerciale cărora ar trebui să ne supunem.
‎Iar asta contravine ‎intereselor țării noastre.
‎Dar să ne lămurim! Ea a spus că…
‎TATA - MAMA - EMILY - FINN
‎Soph?
‎Dumnezeule!
‎Când te-ai întors?
‎Acum.
‎- N-am vrut să te trezesc. ‎- Mă mir că am adormit.
‎Ești epuizat.
‎Ce fac mama și tata?
‎Ca de obicei.
‎Noi doi am fost mereu norocoși.
‎- Nu știu dacă i-aș spune „noroc”. ‎- Cum i-ai spune?
‎Decizii inteligente și muncă grea.
‎Nu, James, noi doi ne-am născut ‎și am crescut norocoși.
‎Ți-ai petrecut după-masa ‎cu părinții mei. Ăla e noroc?
‎Acum se pare ‎că ne-a abandonat norocul nostru.
‎Nu e adevărat.
‎Ba da.
‎Oficial, suntem foști norocoși.
‎Mulțumesc pentru încrederea acordată ‎înainte să depun mărturie!
‎Când…
‎Ce?
‎Când am stat două săptămâni în Corsica ‎și am făcut dragoste în fiecare noapte,
‎tu erai în mijlocul aventurii cu ea, nu?
‎Nu în mijloc, la sfârșit.
‎Ce antrenament greu a făcut penisul tău!
‎Dacă te porți urât, mă duc la culcare.
‎Îmi pare rău, dar nu-mi trece.
‎- Sper să reușești, în timp. ‎- Nu aventura.
‎Ce a spus cea de la Oxford despre Holly.
‎Noapte bună!
‎Nu spun că tu ai fost. Te cred.
‎Pot întreba de ce te îngrijorează mai mult ‎partenera ta de studiu din anul I
‎decât procesul și viața soțului tău?
‎- Sigur că-mi fac griji! ‎- Ți-ai luat zi liberă!
‎- Pentru copii. ‎- Nu dă bine!
‎Crede-mă, toți ți-au remarcat absența!
‎- Aveam nevoie de o pauză. ‎- Vreau și eu o pauză!
‎Atunci, nu fute o subordonată în lift!
‎- De când ești tu așa vulgară? ‎- Pardon, ați făcut dragoste?
‎Am făcut sex, ce zici de asta?
‎Orice. Sigur.
‎Doar să nu fie viol.
‎Tot ce spun, draga mea,
‎e că trebuia să fii azi la tribunal,
‎pentru binele tuturor!
‎Ce s-a întâmplat trebuie să fi fost ‎la sfârșitul primului an.
‎- Ce? ‎- Prima săptămână din iunie.
‎- Atunci a plecat Holly. ‎- Mă doare-n cur de Holly!
‎Știu că nu-ți pasă,
‎dar, dacă nu-mi ordonez gândurile,
‎dacă nu mă ajuți cu asta, ‎nu știu ce o să fac!
‎Dar mă tem că nu va fi de bine!
‎Toate petrecerile de sfârșit de an…
‎Exact!
‎E imposibil să le mai deosebești acum, nu?
‎Dar era aproape de absolvire. ‎Îmi amintesc senzația de urgență.
‎Față de ce?
‎Față de tot. De viitor.
‎Ce?
‎Am o imagine cu noi dansând.
‎Purtam o ținută nouă. ‎Credeam că arăt foarte bine.
‎O rochiță neagră.
‎Îmi amintesc și ce purtai tu.
‎Aduseseși plosca tatălui tău.
‎Toți petreceau atunci. ‎Chiar și Holly venise.
‎- Sophie! ‎- Bună!
‎- Haide!
‎Soph, au trecut 20 de ani. ‎Abia îmi amintesc săptămâna trecută!
‎Tu n-ai fi remarcat-o. Nu e genul tău.
‎Bună!
‎- Cine e? ‎- Partenera mea de studii.
‎- O cheamă Holly. ‎- James!
‎Da!
‎Îmi pare rău. Sunt foarte nedumerită.
‎În privința mea?
‎În privința a tot.
‎Mă mai iubești?
‎Dacă tu ești același,
‎atunci, da.
‎Mai ești același?
‎Bineînțeles că sunt.
‎Trebuie să dorm.
‎Vii sus?
‎Imediat.
‎- Trebuie să plec. ‎- Deja?
‎- Am întârziat la Libertini. ‎- Nu!
‎Haide!
‎Noroc!
‎Doamne, ce-mi place melodia asta!
‎- Trebuie să plec. ‎- Serios?
‎Sunt prea amețită.
‎Îmi pare rău.
‎Unde dracu' mi-e trăsura de dovleac?
‎Scuze!
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Te cunosc?
‎Parcă Molly. Nu, Polly.
‎Da, Polly sunt.
‎Polly cea drăguță.
‎Dacă nu te cunosc, ar trebui s-o fac.
‎Chiar ești drăguță.
‎Nu e adevărat.
‎E adevărat.
‎Stai!
‎Ar trebui să plec.
‎Serios?
‎Serios.
‎Nu cred că asta vrei să faci.
‎Nu.
‎Serios.
‎E mai bine acum?
‎Da.
‎Mult mai bine.
‎Stai!
‎Nu, eu…
‎Așteaptă!
‎Nu mă mai ațâța așa!
‎Căcat, era prima oară?
‎Îmi pare rău. Trebuia să-mi zici.
‎Aș fi luat-o mai încet.
‎N-am cunoscut multe virgine.
‎Te simți bine?
‎Desigur.
‎Bun.
‎Bine.
‎Mamă.
‎Holly la telefon.
‎DACĂ DV. SAU CINEVA CUNOSCUT ‎AȚI TRECUT PRINTR-UN ATAC SEXUAL,
‎AVEȚI LA DISPOZIȚIE INFORMAȚII ȘI RESURSE ‎LA WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
‎Subtitrarea: Crina Caliman