‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫הלו?‬
‫הולי?‬
‫התיק לא יוצא לי מהראש.‬
‫אנג׳לה הרוויחה כמה נקודות.‬ ‫-מחר תעשי כמוה.‬
‫אוליביה היא זו שרודפת אותי.‬
‫אני לא רוצה שהיא תרגיש כמו כלי משחק.‬ ‫לא אסלח לעצמי.‬
‫שטויות. יש לה מזל שיש לה אותך.‬
‫אלא אם אאכזב אותה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫ריצ׳רד, סלח לי, אבל…‬
‫אולי פשוט ניהנה מהעובדה הנדירה‬
‫שאנחנו זוכים לבלות לילה שלם ביחד?‬
‫זה נוראי מצדי.‬
‫אני מצטערת, אבל אני חייבת להיות לבד.‬
‫את רוצה שאלך?‬
‫בשעה כזאת?‬
‫טוב.‬
‫זה בגלל התיק. אני מוסחת.‬
‫כן. הבנתי.‬
‫נראה שאת לוקחת אותו די אישית.‬
‫תמיד.‬
‫לא, לא ככה.‬
‫כלומר…‬
‫ואם את טועה?‬
‫ואם ג׳יימס ווייטהאוס‬ ‫הוא באמת סתם בעל בוגד רגיל?‬
‫הוא אנס.‬
‫וגם בוגד, אין ספק. הוא נשוי.‬
‫גם אני נשוי.‬
‫כן, אבל אתה אומלל.‬
‫אני עדיין נשוי.‬
‫כן, אבל אתה טוב לב.‬
‫אתה לא מתנהג כמו שמוק שהכול מגיע לו.‬
‫ואוליביה עבדה אצלו. היו שם יחסי מרות.‬
‫פעם הייתי מדריך התרגול שלך, מזמן.‬
‫אבל אני התחלתי איתך, זוכר?‬
‫כן, אבל את כל הזמן מדברת‬ ‫על מאזן הכוחות. זה…‬
‫זה גורם לי לתהות אם יש משהו שאת מסתירה.‬
‫אבל יחסי הכוחות הלא מאוזנים שלנו היו בעבר.‬
‫כך תמיד חשבתי.‬
‫נדבר מחר?‬ ‫-כן.‬
‫אם אוכל.‬
‫היי, סופי.‬
‫בוקר טוב, סופי.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫תוק תוק.‬
‫סליחה שאיחרתי. הכנת את הסיכומים?‬
‫כן. הם על השולחן, על הניילונית הכחולה.‬
‫עכשיו אני יודעת מה לעשות‬ ‫אם אצטרך פעם טוש זוהר לא צהוב.‬
‫- סר גוויין והאביר הירוק -‬
‫אני יודעת שהבטחתי לסכם על וולף,‬ ‫אבל אני רק באמצע הספר.‬
‫באמצע הדרך למגדלור, אפשר לומר.‬
‫- אוורל‬ ‫גלולת היום שאחרי -‬
‫קחי את הסיכומים ולכי. הכנתי גם לשבוע הבא.‬
‫קרה משהו?‬
‫את עוזבת, הולי?‬
‫נותרו שבועיים לסוף הקורס.‬
‫פשוט לכי.‬
‫אמרתי לך לעוף מפה!‬
‫קריסטינה.‬ ‫-סליחה, לא ידעתי ש…‬
‫סליחה על איך שדיברתי אלייך קודם.‬
‫זה בלתי נסלח.‬
‫יש לך הרבה דברים על הראש.‬
‫זה לא משנה.‬
‫נשאבת לתוך כל הבלגן הנורא הזה.‬
‫הפפראצי על סף דלתנו,‬ ‫את צריכה לשקר בשמנו…‬
‫חינכו אותי לשלוט ברגשות שלי.‬ ‫פתאום איבדתי את כל הכישורים.‬
‫את חושבת שהוא אדם טוב,‬
‫לא?‬
‫קצת אסרטיבי, אבל לא…‬
‫אכזר.‬
‫לא מסוג האנשים ש…‬
‫כי אחרת, לא היית ממשיכה לעבוד פה, נכון?‬
‫הוא לא אכזר.‬
‫הוא אדם טוב.‬
‫הוא גבר.‬
‫מה אמרת לו?‬ ‫-למה בשיחת וידאו?‬
‫כדי לראות את הפרצוף המשקר שלך.‬
‫למה אתה חושב שאמרתי לו משהו?‬
‫הוא עמד להודות סוף סוף‬ ‫בחומרת ההאשמות נגדך במשפט הזה,‬
‫ובזה שבית הנבחרים‬ ‫צריך להיות מרחב בטוח, בלה בלה,‬
‫ועכשיו, פתאום, הוא החליט לשתוק.‬
‫ובכן, ג׳יימס, אני חוזר:‬
‫מה לעזאזל אמרת לו?‬
‫שהוא ישרוד את הצבעת האי־אמון,‬ ‫ושתמיכתי המלאה נתונה לו.‬
‫תמיכתך המלאה‬
‫היא קקי רטוב על רצפת ארמון ווסטמינסטר.‬
‫אתה מואשם באונס. פעמיים.‬
‫אני חף מפשע.‬
‫ואם התקשרת להגיד לי שהוא ממשיך לתמוך בי,‬ ‫תודה על ההודעה.‬
‫בוא נקווה שהתמיכה האובדנית שלו בך‬ ‫לא תפיל את הממשלה שלו, חתיכת אפס.‬
‫תגיד שלום לסופי.‬
‫סלחי לי על גסות הרוח, סופי.‬ ‫גודלתי בידי זאבים.‬
‫אלוהים, תראי אותך! מקסימה גם בלי איפור.‬
‫לך תזדיין, כריס.‬
‫בשמחה. ניפגש בקרוב.‬ ‫-לא תראה אותי, לא אגיע לבית המשפט היום.‬
‫לא, את מוכרחה לעמוד לצדו.‬
‫לעמוד לצדו,‬ ‫לא לשבת שם כל יום ולספוג את זה.‬
‫הוא כזה דוחה.‬
‫אני מוכרח להודות שאני מאוכזב.‬
‫כריס יתמוך בך.‬
‫תמיכתך חשובה הרבה יותר, תאמיני לי.‬
‫למה שלא תהיי שם? הגרוע מכול מאחורינו.‬
‫ב׳, מאיפה לך?‬
‫וא׳, מפני שאני לוקחת את הילדים‬ ‫ליום בכפר אצל הוריך.‬
‫אבל יש היום לימודים.‬
‫זה סיוט, והם צריכים הפסקה.‬
‫פין שוב מרטיב במיטה,‬
‫ואמילי חזרה לכסוס ציפורניים.‬
‫והאמת, לא אתנגד לפספס את עדותה‬
‫של החברה שתחזק‬ ‫את הדברים ששמעה מאוליביה,‬
‫על הדרכים שבהן נישקת, מצצת,‬
‫צבטת ודגדגת אותה.‬
‫כי אתה יודע, קווי הדמיון הברורים‬ ‫לאופן שבו אתה עושה לי את הדברים האלה…‬
‫לא היה כיף לשמוע את זה.‬
‫אני אפצה אותך.‬
‫כן, ללא ספק.‬
‫חלמתי על הולי בלילה.‬
‫סיוט.‬
‫היא האשימה אותך.‬
‫עכשיו אני צריך להתגונן‬ ‫גם מפני הסיוטים שלך?‬
‫ייתכן.‬
‫מתי תחזרו?‬
‫נחזור עוד היום.‬ ‫האוויר של הכפר יעשה לנו טוב.‬
‫אני מעיד מחר.‬
‫כן, ואהיה שם בשבילך.‬
‫- קייט -‬
‫תודה.‬
‫חשבתי זה המקום הסודי שלי.‬
‫מה המשחק שלך?‬ ‫-סליחה?‬
‫משטרת אוקספורד חוקרת את מרשי.‬
‫אין לי מושג במה מדובר.‬
‫אז מי עומד מאחורי זה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫מה שזה לא יהיה,‬ ‫זה לא יהיה קביל בשלב הזה,‬
‫מן הסתם.‬
‫מה אמרה משטרת אוקספורד?‬
‫לא יודעת,‬ ‫איזה דוח על תקיפה באוניברסיטה בשנות ה־90.‬
‫שקשור לווייטהאוס?‬
‫האשמה מאת צד שלישי.‬
‫אין מתלוננת.‬
‫וכשניסו לאתר אותה,‬
‫אימא שלה אמרה שהיא עברה לאוסטרליה‬ ‫ושהן לא בקשר.‬
‫תאמיני לי, הדבר האחרון שאני רוצה‬ ‫הוא שמשהו יפריע למשפט הזה.‬
‫בטח לא לפני שאפרק למרשך את הצורה.‬
‫את חושבת לפעמים על ״שומקום״?‬
‫המוני משוגעים מצטופפים שם,‬
‫מחכים לרגע שלהם לצאת.‬
‫אז הניתוח הזה שעשית לחבר המושבעים‬
‫מבוסס על מה, בדיוק?‬
‫התבוננות.‬
‫המתולתלת בשורה הקדמית‬
‫בוהה בו שעות כמו נערה מסוחררת.‬
‫נשמע שהמחשבות שלה‬ ‫מתקדמות במסלול מלוכלך.‬
‫לכל הפחות, היא רוצה לזכות אותו.‬
‫אבל זה עם החולצה האפורה בהחלט בצד שלנו.‬ ‫-אנשים בחולצה אפורה תמיד רוצים להרשיע.‬
‫מגי, אני צריכה אותך.‬
‫לא דיברת על בדיקת עברו של ג׳יימס ווייטהאוס‬ ‫באוקספורד עם אף אחד, נכון?‬
‫ודאי שלא.‬
‫כי אמרתי בבירור שזה לא רלוונטי.‬
‫אני יודעת.‬
‫את בטוחה שלא סיפרת?‬
‫אני פועלת לפי ההוראות שלך, קייט. תמיד.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני עייפה.‬
‫שכחתי לטפל במשהו.‬
‫את רוצה שאעשה משהו?‬ ‫-לא. אחזור בהמשך.‬
‫אני בעדך, אדוני.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫אבל אפשר לשאול אותך שאלה?‬ ‫-בטח.‬
‫מה תעשו בקשר לאובר, לעזאזל?‬
‫הם שוחטים אותנו.‬
‫במשרד אמרו שזה מקרה חירום.‬
‫מצטערת.‬
‫אל תצטערי.‬
‫את לא בבית המשפט היום?‬
‫כן, בעוד כמה דקות.‬
‫דברי איתי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫המשפט שלך מקבל הרבה תשומת לב.‬
‫לא פלא אם את מרגישה קצת מעורערת.‬
‫זה לא זה.‬
‫אז מה? מה קרה?‬
‫זה שום דבר.‬
‫רק הייתי צריכה לשמוע קול מוכר.‬
‫קייט…‬
‫אולי כדאי שתדברי עם השופט או משהו?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫קצת עמוס פה היום, אדוני.‬ ‫שאקח אותך לכניסה האחורית?‬
‫אין צורך.‬
‫מר ווייטהאוס, איפה סופי?‬
‫סבתא! סבא!‬
‫חמודה שלי!‬
‫התגעגעתי. שלום, איש קטן.‬
‫התגעגעתי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫שלום. היי.‬
‫מה זה?‬
‫מיץ.‬
‫אתה כזה מלוכלך…‬ ‫-נשפך קצת.‬
‫סופי, תיכנסי.‬ ‫-אני יודע מה אתם אוהבים:‬
‫לשחק קצת קרוקט.‬ ‫-כן!‬
‫- וודלנדס -‬
‫בטוחה? שלא אשרה את החולצה שלו?‬
‫אין לי להחלפה.‬
‫היא תיהרס אם תישאר שם יותר מדי זמן.‬
‫אני שונאת לבזבז.‬
‫ובכן, כפי שגילינו…‬
‫דברים קורים, טאפנס.‬
‫מה שלומך, יקירתי?‬
‫סוחבים.‬
‫זה כמעט נגמר.‬
‫המשפט, כן.‬
‫אני כועסת נורא באמצע הלילה‬ ‫כשאני חושבת על השקרים של הבחורה הזאת.‬
‫היא מנסה לנצל את הטבע הנוח שלו.‬
‫הוא תמיד היה כזה מאושר, ויפה,‬
‫והצליח בכל מה שעשה.‬
‫כל כך חכם.‬
‫הוא ידע את זה, תדעי לך.‬
‫אולי זה קטע של גברים,‬ ‫האמונה העצמית המוחלטת הזאת.‬
‫הבנות שלי לא כאלה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אפילו כילד קטן הוא היה כזה.‬
‫איך?‬ ‫-בעל ביטחון עצמי מופרז, אני מניחה.‬
‫משקר ב״הרמז״ בלי בושה, ומרמה במונופול.‬
‫מתעקש לשנות את הכללים.‬
‫את טובה בשבילו.‬
‫אביו ואני תמיד הבהרנו לו את זה,‬
‫איזה מזל יש לו שיש לו אותך.‬
‫למה עשיתם את זה?‬
‫מה, סופי?‬
‫חינכתם את הבן שלכם שמותר לרמות?‬
‫לרמות במונופול?‬
‫זה רק משחק, יקירתי.‬ ‫-שבו הוא חידד את היכולת שלו לשקר.‬
‫אולי הייתי צריכה להגיד ״להסתיר״.‬
‫לשקר.‬
‫אם יורשה לי להזכיר לך,‬
‫העיסוק בפוליטיקה דורש‬ ‫מיומנות מסוימת בתחום הזה.‬
‫הוא לא דורש ממנו לשקר לי.‬
‫זה אולי נראה לך בלתי עביר כרגע,‬
‫אבל את תשרדי את זה.‬
‫לפעמים אני חושבת שאני נושאת בחלק מהאשמה.‬
‫סליחה?‬
‫נתתי לעניינים לצאת מכלל שליטה.‬
‫לא פקפקתי בדברים קטנים. אבל…‬
‫דברים קטנים מצטברים. נכון?‬
‫שטויות. את רעיה ואימא למופת.‬
‫אם לא אכפת לך שאני אומרת, תמיד חשדתי.‬
‫בזכות העובדה ששרדת‬ ‫את התפרקות המשפחה בילדותך,‬
‫את נחושה במיוחד למנוע את התפרקות משפחתך.‬
‫ולזה אני אומרת ״בראבו״.‬
‫מה שהבחורה הזאת עושה לג׳יימס,‬ ‫זה בלתי נסלח.‬
‫בעצם, טאפנס… היא מדור אחר.‬
‫המצב היה שונה מאוד‬ ‫כשאני הייתי באוניברסיטה.‬
‫עמימות ההסכמה.‬
‫גברים היו אשמים בהתלהבות אנוכית,‬
‫ואנחנו היינו אשמות בחוסר תקשורת.‬
‫זה אומר ששיתפנו פעולה עם זה?‬
‫כי לפעמים אני חושבת שפשוט‬ ‫היה לנו קל יותר להסכים בשתיקה.‬
‫אל תספרי לי שגם את הותקפת פעם.‬
‫לא.‬ ‫-תודה לאל על זה.‬
‫סופי! מעולם לא ראיתי אותך ככה.‬
‫ג׳יימס עומד לדין באשמת אונס.‬
‫חפותו של הבן שלי תוכח.‬
‫ואז הכול יחזור לקדמותו.‬
‫…משרדי המפלגה השמרנית.‬
‫ספרי לנו בבקשה, מיס לדג׳ר,‬
‫מה היה חלקך במה שהביא‬ ‫את מר ווייטהאוס הנה?‬
‫מעשיו של מר ווייטהאוס הם שהביאו אותו הנה.‬
‫מתי סיפרה לך מיס ליטון לראשונה‬ ‫על העניינים המדוברים?‬
‫למחרת.‬
‫איך היא נראתה לך?‬ ‫-נסערת מאוד.‬
‫לרוב היא הייתה אדישה למדי.‬
‫לפחות לפני שהקשר שלה עם השר הסתיים.‬
‫היא סיפרה לך על הרומן לפני כן?‬
‫כן.‬
‫היא הייתה זקוקה לחברה,‬ ‫וידעה שאשמור על דיסקרטיות.‬
‫ו…‬
‫מה חשבת על הקשר של חברתך עם השר?‬
‫חשבתי שזו טעות.‬
‫פאק…‬
‫מיס וודקרופט?‬
‫מה סיפרה לך מיס ליטון למחרת,‬ ‫על מה שקרה במעלית?‬
‫היא האשימה את עצמה בעובדה שהוא אנס אותה.‬
‫היא תיארה לך מה אירע במעלית?‬
‫בפירוט מחריד.‬
‫מי העלה את סוגיית האונס?‬
‫אני.‬
‫אחרי שהיא סיפרה לי שהוא קרע את תחתוניה.‬
‫אחרי שהיא הראתה לי את החבורה.‬
‫אחרי שהיא סיפרה לי איך הוא כינה אותה.‬
‫אמרתי, ״את מבינה מה הוא עשה, נכון״?‬
‫ואיך היא הגיבה?‬
‫בהנהון.‬
‫ואז בבכי מתפרץ.‬
‫היא סירבה לומר את המילה.‬
‫אז כיצד היא הוזכרה?‬
‫אני אמרתי,‬
‫״אמרת לו שוב ושוב שאת לא רוצה בזה,‬
‫והוא התעלם ממך.‬
‫זה אונס״.‬
‫ומה קרה אז?‬
‫היא לא הייתה מסוגלת לדבר במשך זמן רב.‬
‫לא ראיתי בכי כזה מאז הילדות, האמת.‬
‫מין נשימות־יתר כאלה…‬
‫האם דנתן, אחרי שהיא התאוששה,‬
‫בצעדים שבהם עליה לנקוט, אם בכלל?‬
‫הצעתי לה לפנות למשטרה.‬
‫נדרשו לה שבועיים כדי לעשות זאת.‬ ‫היא היססה מאוד בהתחלה.‬
‫אני חושבת שהיא קיוותה‬ ‫שתוכל להעלים את מה שקרה בכוח הרצון.‬
‫אבל זה לא אפשרי, כמובן.‬
‫היה עליה להודות במה שקרה,‬
‫לפני שתוכל לדווח שהבוס שלה,‬ ‫ג׳יימס ווייטהאוס, אנס אותה.‬
‫מיס ריגן.‬
‫נראה שאת אדם שמדבר דוגרי, מיס לדג׳ר.‬
‫האם זו הערכה הוגנת?‬
‫אני מאמינה שכן.‬
‫ואת אוהבת בהירות, הלא כן?‬ ‫-בהחלט.‬
‫שחור זה שחור, לבן זה לבן,‬ ‫וזה אל זה לא יקרב?‬
‫אפור זה לא שוס.‬
‫הייתה לך דעה חיובית על הרומן של חברתך,‬ ‫מיס ליטון, עם ג׳יימס ווייטהאוס?‬
‫חששתי לשלומה של אוליביה.‬
‫אבל את מאמינה שרומנים הם דבר פסול?‬ ‫-כן.‬
‫אז אם חברתך פונה אלייך,‬ ‫נסערת בעקבות הקשר שלה‬
‫עם גבר נשוי,‬
‫כל יחסי מין שיתרחשו ביניהם‬ ‫ייראו לך כפסולים.‬
‫זו לא הסיבה שאנחנו כאן.‬
‫אפילו מין בהסכמה, נכון?‬ ‫-אני לא מבינה מה הקשר…‬
‫האם דעותייך בנושא בגידות בנישואין‬ ‫גרמו לך לנדנד לחברתך לפנות למשטרה?‬
‫״לנדנד״?‬
‫מיס ריגן,‬
‫לא נראה לי שהראיות מצביעות על כך‬
‫שמיס לדג׳ר ״נדנדה״ למתלוננת.‬
‫אני מתנצלת, כבודו.‬
‫אולי מוטב לומר זאת כך:‬
‫האם הסיבה שרצית כל כך‬ ‫שחברתך תפנה למשטרה‬
‫היא שלא ראית בעין יפה‬ ‫את יחסיה עם הבוס שלה?‬
‫לא.‬
‫אמרתי לה לפנות למשטרה מפני שהוא אנס אותה,‬
‫בשחור ולבן.‬
‫מושבעים יקרים,‬ ‫הדיונים יינעלו עד מחר בבוקר.‬
‫נא לקום.‬
‫איך היה?‬ ‫-נורא.‬
‫זה לא היה נורא,‬ ‫אבל קיטי לדג׳ר הייתה נהדרת.‬
‫איתנה כמו סלע.‬
‫אבל קייט וודקרופט לא הייתה במיטבה.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫זה קצת נכון.‬
‫יש לה שמיעה ביונית.‬
‫אבל העדה…‬
‫- ווייטהאוס -‬
‫מר ווייטהאוס!‬
‫הלו?‬
‫הם עוד לא חזרו.‬
‫היי.‬
‫להכין לך משהו לאכול?‬
‫לא. תודה, קריסטינה. זה לא התפקיד שלך.‬
‫אכלת?‬
‫רעיון מצוין.‬
‫יש עוד?‬ ‫-רק גלידת ״רוקי רואד״.‬
‫הטעם האהוב על פין.‬
‫לא, אל תקומי.‬
‫אני לא מבינה מרשמלו. ‬
‫גם אני לא.‬
‫זה מגעיל.‬
‫ולעתים מפתה.‬
‫סליחה, אני לא מבינה.‬
‫אני פשוט מנסה להודות לך ברוסית.‬
‫זאת הייתה רוסית?‬
‫לא ברור לי מה זה היה.‬
‫אני נוראי בשפות.‬
‫אין לי שום אוזן לזה.‬
‫אבל…‬
‫ברצינות, קריסטינה, אני…‬
‫רציתי להודות לך.‬
‫על מה?‬
‫על הטיפול הנהדר שלך בילדים.‬
‫הם סומכים עלייך ומרגישים בטוחים איתך.‬
‫אתגעגע אליהם כשאחזור לפודולסק.‬
‫מה תלמדי שם?‬
‫אני רוצה ללמוד הנדסה אזרחית.‬
‫אני מאוד מתעניינת בתשתיות.‬
‫לא ידעתי את זה עלייך.‬
‫את תהיי נהדרת.‬
‫לילה טוב.‬
‫…שלבריטניה לא תהיה שליטה‬ ‫על מדיניות הסחר שלה,‬
‫ובתאוריה, האיחוד האירופי‬ ‫יוכל לחתום על הסכמי סחר,‬
‫שאנחנו נצטרך לפעול לפיהם,‬ ‫שיסתרו את האינטרסים שלנו.‬
‫- אבא, אימא, אמילי, פין -‬
‫סופי?‬
‫אלוהים…‬
‫מתי חזרתם?‬
‫עכשיו.‬
‫לא רציתי להעיר אותך.‬
‫אני מופתע שנרדמתי.‬
‫היית מותש.‬
‫מה שלום אימא ואבא?‬
‫כרגיל.‬
‫תמיד היה לנו המון מזל, אתה ואני.‬
‫לא בטוח שהייתי קורא לזה ״מזל״.‬
‫איך היית קורא לזה?‬
‫החלטות חכמות ועבודה קשה.‬
‫לא, ג׳יימס. בעיקר נולדת וגדלת עם מזל.‬
‫בילית את אחר הצוהריים עם הוריי.‬ ‫היית קוראת לזה מזל?‬
‫עכשיו נראה שהוא נטש אותנו, המזל שלנו.‬
‫זה לא נכון.‬
‫זה כן.‬
‫אנחנו, רשמית, בני מזל לשעבר.‬
‫טוב…‬
‫תודה על הצבעת האמון,‬ ‫לילה לפני מתן העדות שלי.‬
‫כש…‬
‫מה?‬
‫כשביליתי שבועיים בקורסיקה,‬ ‫והתעלסנו כל לילה,‬
‫זה היה באמצע הרומן שלך איתה, נכון?‬
‫לא באמצע. בסוף.‬
‫כמה התעמלות הפין שלך עשה.‬
‫אם את רוצה להיות גועלית, אני הולך לישון.‬
‫סליחה, אני לא יכולה להניח לזה.‬
‫אני מקווה שעם הזמן, תצליחי.‬ ‫-לא הרומן שלך.‬
‫מה שהאישה מאוקספורד אמרה על הולי.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני לא אומרת שזה אתה. אני מאמינה לך.‬
‫אפשר לשאול למה‬
‫את מודאגת יותר לגבי‬ ‫שותפת התרגול שלך מהשנה הראשונה‬
‫מאשר לגבי המשפט הזה, מאשר החיים של בעלך?‬
‫בטח שאני מודאגת מהם!‬ ‫-החלטת לקחת יום חופש!‬
‫בשביל הילדים!‬ ‫-זה לא נראה טוב.‬
‫תאמיני לי, כולם הבחינו בהיעדרותך.‬
‫הייתי זקוקה להפסקה.‬ ‫-גם אני רוצה הפסקה!‬
‫אז אל תזיין עובדות שלך‬ ‫במעלית בבית הנבחרים!‬
‫מתי נהיית כזאת גסה?‬
‫סליחה, התעלסתם?‬
‫עשינו סקס! מה לגבי זה?‬
‫כל דבר. בטח.‬
‫בתנאי שזה לא אונס.‬
‫הנקודה היחידה שלי, יקירתי,‬
‫היא שהיית צריכה להיות בבית המשפט היום.‬
‫למען כולם.‬
‫מה שלא קרה,‬ ‫זה היה בסוף השנה הראשונה שלנו.‬
‫מה?‬ ‫-סוף השבוע הראשון של יוני. אז הולי עזבה.‬
‫אני לא שם זין על הולי!‬
‫אני יודעת שלא, אבל אם לא אעשה סדר במחשבות,‬ ‫אם לא תעזור לי להגיע לשם,‬
‫אני לא יודעת מה אעשה.‬ ‫אבל אני חוששת שזה לא יהיה טוב.‬
‫כל מסיבות סוף השנה ההן…‬
‫בדיוק.‬
‫בלתי אפשרי להבדיל ביניהן.‬ ‫מנקודת המבט שלנו, בוודאי.‬
‫אבל רק שבועות לפני שסיימת את הלימודים.‬ ‫אני זוכרת מין תחושה של דחיפות.‬
‫לגבי מה?‬
‫לגבי הכול. העתיד.‬
‫מה?‬
‫אני זוכרת אותנו רוקדים.‬
‫לבשתי שמלה חדשה לגמרי.‬ ‫חשבתי שאני נראית נהדר.‬
‫שמלה שחורה קטנה.‬
‫אני זוכרת גם מה לבשת.‬
‫הבאת את הבקבוקון של אבא שלך.‬
‫כולם בילו בשבוע ההוא. אפילו הולי הייתה שם.‬
‫סופי!‬ ‫-היי!‬
‫היי!‬ ‫-בואי.‬
‫סופי, זה היה לפני עשרים שנה.‬ ‫אני בקושי זוכר מה קרה בשבוע שעבר.‬
‫זה לא היה נקלט אצלך.‬ ‫היא לא הטיפוס שלך.‬
‫היי.‬
‫מי זאת?‬ ‫-היא השותפה שלי לתרגול.‬
‫קוראים לה הולי.‬ ‫-ג׳יימס!‬
‫כן!‬
‫סליחה, אני נורא מבולבלת.‬
‫בקשר אליי?‬
‫בקשר להכול.‬
‫את עדיין אוהבת אותי?‬
‫אם אתה עדיין אתה,‬
‫אז כן.‬
‫אתה עדיין אתה?‬
‫בטח שאני עדיין אני.‬
‫אני חייב לישון.‬
‫את עולה?‬
‫עוד מעט.‬
‫אני חייב ללכת.‬ ‫-כבר?‬
‫אני מאחר ל״הוללים״.‬
‫לא!‬
‫בואי.‬
‫לחיים!‬
‫אלוהים, אני מתה על השיר הזה!‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-מה, באמת?‬
‫יש לי סחרחורת.‬
‫מצטערת.‬
‫איפה לעזאזל כרכרת הדלעת שלי?‬
‫סליחה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫את מולי.‬
‫לא, פולי.‬
‫כן, פולי.‬
‫פולי היפה.‬
‫אם אני לא מכיר אותך, כדאי שזה ישתנה.‬
‫את יפה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫נכון.‬
‫חכה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫לא נראה לי שזה מה שאת רוצה.‬
‫לא.‬
‫באמת.‬
‫ככה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫חכה.‬
‫לא, אני…‬
‫חכה.‬
‫אל תהיי כזאת פתיינית.‬
‫פאק… פעם ראשונה?‬
‫פאק, אני מצטער. למה לא אמרת?‬
‫הייתי עושה את זה לאט יותר.‬
‫לא הכרתי הרבה בתולות.‬
‫את בסדר?‬
‫בטח.‬
‫יופי.‬
‫טוב.‬
‫אימא.‬
‫זאת הולי.‬
‫- מידע ותמיכה לנפגעי תקיפה מינית‬ ‫באתר www.wannatalkaboutit.com -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬