EN NETFLIX-SERIE
"Hunden vill springa.
Pojken strängar…
Strängar grunden."
-"Pojken stänger, E, grinden." -Så att hunden stannar i trädgården?
-Jag antar det. -Hallå?
Hej, pappa.
-Hej. -Hej.
Finn gör sina läxor.
-Vi har en mening kvar. -Låt höra.
"Hunden skäller på pojken."
-Bästa hittills. -Bra.
-Är du klar med läxorna? -Ja.
-Jag måste prata med mamma. -Jag är hungrig.
Här.
Jag vet inte varför hon sa det, eller om det är sant.
Hon sa att hon var kär i dig.
Det är inte ömsesidigt. Inte då, och inte nu heller.
Det ska du veta, för vad det nu är värt.
-Menar du det? -Ja.
Det är värt mycket.
-Jag vet att det låter dumt. -Ledsen att du behövde höra det.
Ledsen att jag gick. Det ska inte hända igen.
-Det kommer nog att bli värre imorgon. -Strålande.
SENIORJURIST
Stannar hon alltid så här sent på vardagar?
Hon skiljer inte mellan olika dagar.
-Tror du inte att jag hör dig? -Och hon har bioniska öron.
Vill du ha te?
-Hon hatar te. -Jag hatar te.
Ni borde åka hem.
-Jag googlade honom. -Vem då? Brian?
Det kan inte ha varit fängslande.
-Eller hur, Brian? -Definitivt inte.
Nej, James Whitehouse. Har alla sett Libertinfotona med premiärministern?
Ja, de publicerades när Tom Southern blev partiledare.
Vilka pretentiösa skitstövlar.
-Och nu styr de landet. -Finns det nåt där, tror du?
Var då?
De där festerna gick tydligen till ytterligheter.
Inget som inte skulle accepteras. Så var det på den tiden.
Det här handlar om här och nu.
Jag menar allvar. Gå och lev nu, ni båda. Följ inte mitt exempel.
-Olivia har varit övertygande hittills. -Ja, sanningen är alltid övertygande.
Jag har en taxi utanför.
Det är lugnt, jag tar tuben.
Får jag påminna dig om att du är under ed, ms Lytton.
-Ms Woodcroft, du kan fortsätta. -Tack, herr domare.
-Ms Lytton. -Ja.
Låt mig ta dig tillbaka till den 12 oktober, dagen i fråga.
Ni var på utskottet för inrikesfrågor?
Ja.
Hade mr Whitehouse nån särskild roll i mötet?
James skulle prata om de nya immigrationsmålen.
-Det var en typisk dag? -Förutom att han var arg.
Varför?
Det hade skrivits en negativ artikel i The Times
av en journalist han respekterade, en jämnårig från Oxford.
James såg den som orättvis.
Vedervärdig.
På vilket sätt märkte du att han var arg?
När han såg utskottsmedlemmarna, som garanterat hade läst artikeln, sa han…
Jag orkar inte med den här skiten.
-Får jag säga så? -Ja då, säg vilka ord han använde.
-Så han sa det. -Och stormade iväg åt andra hållet.
Och vad gjorde du då?
-Jag följde efter. -Varför?
-Jag gjorde mitt jobb. -Tittade han på dig?
James.
-Vad fan vill de med mig? -Vänta, jag hör dig inte.
-Var var ni vid det här laget? -Vid hissen där övergreppet skedde.
-Svarade han när du sa "vänta"? -Han var kort mot mig.
Men han sökte på nåt sätt tillförsikt.
-Han verkade sårbar. -Hur då?
-Tycker du att jag är arrogant? -Jag…
Gör du det?
-Det skulle jag inte säga. -Det stod "otroligt arrogant".
Vad tycker du?
Jag sa: "Du är hänsynslös när så krävs.
-Ibland till och med grym". -Vad sa han då?
-Han ogillade det. -Hur vet du det?
Han upprepade ordet.
Grym?
Ja, grym.
Och sen sa han…
Jag är ledsen.
-Vad var ursäkten för, tror du? -Sättet han avslutade affären på.
Svarade du?
-Jag sa att, ibland… -Kan du…
Jag sa att arrogans kan vara attraktivt.
Vad menade du med det?
Vi vet vad orden betyder, uppenbarligen, men vad var syftet med att säga så?
-Det var ett test, tror jag. -Av vad?
Ärligt talat var jag inte säker.
Men jag ville veta vad han ville och om han saknade mig, saknade oss.
Så ni står vid hissen och pratar.
Vad hände sen?
Jag frågade…
Vart ska du?
-Och vad sa han? -Han svarade inte.
-Så du visste inte vart ni skulle? -Han visade att han ville ha med mig.
-Hur då? -Med kroppsspråket.
Och vad gjorde du?
Han var min chef. Jag gick efter honom.
Ni går in i hissen. Vad hände sen?
-James. -Vi liksom krockade, och sen kysstes vi.
-Krockade? -Eller gick ihop.
-En attraktion… -Var du fortfarande attraherad?
Vår affär hade pågått i fem månader.
Känslor stänger man inte bara av. Inte jag, i alla fall.
Kan du beskriva kyssen?
-Var den kort? -Nej.
-Vad var den? -Passionerad.
Vad tänkte du när ni kysstes?
-Först blev jag glad. -Varför?
Det gav det en ny chans.
Och för att vara tydlig, det gav vad en ny chans?
Förhållandet.
Okej. Kan du beskriva vad som hände sen?
Han…
Fortsätt.
Han började slita upp knapparna på min skjorta
för att komma åt mina bröst.
Kan vi ta det steg för steg?
Han tog dig på brösten och rumpan och slet för att nå in i din behå.
-Lyckades han med det? -Ja, han…
Han tog tag i ett av mina…
Mitt vänstra bröst.
Tog ut det och började kyssa och bita i det på ett vildsint sätt.
-Blev det märken? -Ja.
Ett blåmärke ovanför vänster bröstvårta. Jag tog ett foto av det.
Det är fotografi A i era papper.
-Ms Lytton, kan du peka på blåmärket? -Där, ovanför bröstvårtan.
-Och vad är det till vänster? -Bitmärken.
Försvaret håller inte med om att det är bitmärken.
-Är det bitmärken, ms Lytton? -Ja. Han bet mig.
Kan du beskriva själva hissen?
Det är en liten trähiss som knappt klarar sex pers.
Jag hade ryggen mot väggen. Han var framför mig, så jag trycktes…
Trycktes?
Jag kunde inte röra mig.
Jag tror jag skrek till av chock och försökte knuffa bort honom.
Sa du nånting?
"Inte här".
Och igen, vi vet vad orden betyder, men vad menade du med "inte här"?
En kyss i hissen var en sak. Spännande, lite farligt.
Men så förändrades det när han blev hårdhänt.
-Hur fort förändrades det? -På några sekunder.
Han uppförde sig helt främmande, slet av mina kläder, bet mig och…
-Vad trodde du det var som pågick? -Jag vet inte, men jag var rädd.
Okej. Berätta, vart går hissen?
Till flera ställen. Det är en genväg till korridoren där utskottsrummet är.
-Är det en populär rutt? -Vem som helst kunde ha klivit in.
-Var du orolig för det? -Ja.
-När skulle ert möte börja? -Inom några minuter.
Det stressade mig, men han…
-Men vad då? -Han lyssnade inte.
Han var som besatt.
Vad kände du vid det här laget?
Jag var livrädd.
Det var som om jag inte var där.
Det är inte bara det rent fysiska. Det är vad det gör med en mentalt.
Så i detta skräcktillstånd, efter att du hade sagt "inte här"
och försökt knuffa bort honom, vad gjorde han?
Han…
Han slet i min kjol så att den åkte upp runt midjan.
Och sen?
Han bara…
Jag var helt förvirrad. Det kändes utomkroppsligt.
Jag vill inte avbryta, men kan du titta på fotografi B?
Berätta vad du ser på bilden.
Mina trosor.
Var det så de såg ut när du satte på dig dem?
-Nej. Han slet sönder dem. -Hur länge hade du varit i hissen?
Ett par minuter.
Så när ni kysstes, samtyckte du?
-Sa du i princip ja? -Ja, men vid det här laget sa jag nej.
Så han sliter sönder dina trosor. Vad hände sen?
Sen stoppade han in sina fingrar,
sitt långfinger och pekfinger, tror jag, i mig.
Och vad hände sen?
Sen lyfte han
upp mig mot väggen.
Och…
…körde in den i mig.
-Trots att jag inte ville. -Var du tydlig med att du inte ville?
Ja, jag försökte knuffa bort honom.
Sa han nåt?
Han sa…
Han viskade…
…sluta fresta mig så.
"Sluta fresta mig så"?
Väntade han på ett svar?
Nej.
Han bara fortsatte.
Så han viskade: "Sluta fresta mig så"
och bara fortsatte?
Det kanske är lägligt att avsluta där för idag.
Stå upp i rätten.
-Deppigt att dricka ensam. -Jag föredrar det så.
Mig ger det ångest. En gin och tonic, Sam.
Du skötte dig bra.
-Imorgon är en ny dag. -Ja, imorgon kanske du vill vara själv.
Jag vill vara själv nu.
Åtal borde aldrig ha väckts. Materialet är tunt.
-Sa den åtalades advokat. -Du brukar undvika de omtalade.
-Våldtäktsmännen? -Brottmålen.
Jag struntar i hur omtalad han är.
En kvinna är våldtagen. Hon förtjänar att höras.
-Låter inte direkt opartiskt. -Vi är i en bar, inte i rättssal 2.
Fast det får juryn avgöra.
Allvarligt, nöter det inte på dig?
Hur kan du fråga mig det när jag bevisligen åldras baklänges?
Som Benjamin Button.
-Snart ser jag ut som Brad Pitt. -Och vi blir förälskade.
Skål.
-Är Angela klar? -Hon bränner av otålighet.
-Brinner, heter det. -Va?
Hon brinner av otålighet, inte bränner.
I andra nyheter i parlamentet…
Kan du skruva upp?
…har man i premiärminister Southerns parti diskuterat en misstroendeomröstning
mot hans ledarskap.
Det är oklart hur nära rebellerna är att få honom avsatt,
men en ledamot säger att de nästan är där.
-Är det här på grund av dig? -Nej, det är omöjligt.
Rykten florerar på Westminster om premiärminister Tom Southerns framtid.
-Helvete. -Trycket tycks öka…
-Är det Frisk? -Varför tror du det?
-Han är snacksalig. -Han har inte mage.
-Fokusera på de vanliga. -Varför förutsåg du inte det här?
Jag ansvarar för kommunikation, inte för ditt jävla parti.
För ingen i regeringen skiter utan din vetskap. Form och innehåll.
-Du borde ta avstånd från Whitehouse. -Varför det?
För allmänheten tycker inte längre att självgoda sprättar är gulliga.
Våra medlemmar hör från väljare såväl som Arbetarpartiet.
Det sista du behöver nu är en sexförbrytare som vän.
Det här kanske är förvirrande för nån som inte förstår begreppet vänskap.
Men jag är lojal mot vänner i nöd.
Men om det skulle behövas kommer jag att göra vad som krävs.
-God morgon. -God morgon.
Ms Lytton, jag ska inte uppehålla dig, men det är några saker vi måste kolla.
-Går det bra? -Naturligtvis.
Du hade en sexuell relation med mr Whitehouse?
Ja.
Och du sa att, när du krockade med honom i hissen, så älskade du honom fortfarande?
-Ja. -Men ni hade gjort slut den dagen?
-Ja. -Hur fick det dig att känna dig?
-Uppriven. -Var du uppriven vecka senare?
Ja, men jag var fast besluten att det inte skulle påverka mitt arbete
och att ingen, speciellt James, skulle veta det.
Du var mer arg än uppriven, inte sant?
-Nej. -Om du säger det, så.
-Herr domare. -Ms Regan.
Du sa att mr Whitehouse var upprörd över en artikel där han beskrevs som arrogant.
-Ja. -Och du sa till honom:
"Arrogans kan vara väldigt attraktivt."
-Vad menade du? -Det har jag förklarat.
-Jag ville veta om han älskade mig. -Trots att det hade tagit slut?
Ja.
Sen kom hissen, han höll upp dörren och väntade på att du skulle gå in?
-Jag tror det. -"Tror"?
Så sent som igår sa du att han höll upp hissdörren
och väntade på dig.
-Ja, jag följde efter honom. -Jag vill gå igenom det här igen.
-När du hade sagt att han var attraktiv… -Jag sa det om arrogans.
Förlåt. När du hade sagt att arrogans var attraktivt
gick du först in i hissen?
Nej. Han höll hissen öppen och ledde in mig.
-Men du gick in frivilligt? -Ja.
Trots att mötet just skulle börja?
-Ja. -Varför ville han ta hissen, tror du?
Jag vet inte.
Ni hade en affär, du tyckte att han… Förlåt, hans sätt, var attraktivt.
Sen tryckte han dit hissen, och du gick in utan att tveka.
Du trodde inte att han sökte avskildhet?
-Jag vet inte. Kanske. -Kanske?
Det fanns väl inga skäl för er att ta hissen?
-Du hoppades att ni skulle få avskildhet. -Ja.
Väl inne i hissen kysser ni varandra.
Ja.
-En passionerad kyss, sa du? -Ja.
Så ni kysstes passionerat när han tog dig på rumpan.
-Ja. -Och öppnade din blus?
-Han slet upp den. -Medan ni kysstes passionerat.
-Lossnade några knappar? -Nej.
-Hade den revor? -Nej.
-Rev han eller drog han isär den? -Han rev, med kraft.
-Men blusen var hel? -Ja.
Vilket kvalitetsmärke.
Förlåt. Den låter bara välsydd. Så du har blusen öppen,
och han ger dig ett kärleksbett ovanför din vänstra bröstvårta.
Jag sa ju, han gjorde mig illa. Det blev ett blåmärke.
Vi menar att ett passionerat bett ofta lämnar blåmärken.
Men, för att klarlägga, är det först i det här skedet,
när han har munnen mot ditt bröst, som du säger "inte här"?
-Ja. -Och bara…
Jag kollar bara vad du sa, dina ord.
Du sa inte "sluta". Du sa inte "nej".
När din skjorta är öppen säger du bara "inte här".
Jag sa "inte här", alltså "nej, inte här".
-Men du sa aldrig ordet "nej"? -Nej, men jag försökte knuffa bort honom.
-Du var orolig att nån skulle se er? -Det hade varit extremt pinsamt, ja.
Så trots att han slet upp din blus och gjorde ett blåmärke på ditt bröst
var du främst orolig över att bli sedd?
I det ögonblicket.
Men det här var inte första gången du hade haft sex med mr Whitehouse
i underhuset, eller hur?
-Jag ser inte hur det hör hit. -Det gör du nog.
Ms Regan, det är en kommentar.
Tillbaka till frågan, som jag inte tycker om att ställa.
Vi gör så här.
Om jag får be dig att gå tillbaka två veckor innan den här händelsen
så träffade du mr Whitehouse på hans kontor strax efter 21.00?
Ja.
Du skulle på en väns avskedsfest.
Din kollega Kitty Ledger väntade på dig på Red Lion.
-Men du var sen dit, inte sant? -Lite, ja.
Och varför då?
Du var sen för att du hade sex med mr Whitehouse på hans kontor,
inte sant?
Ja.
Du utförde oralsex på honom och hade samlag på hans skrivbord.
-Ja. -Nån hade väl kunnat komma in?
Ja.
Och två dagar innan det, i BBC:s inspelningsstudio,
träffade du mr Whitehouse kl. 21.00.
Träffade du mr Whitehouse i inspelningsstudion
och hade sex med honom?
Ms Lytton, jag är rädd att du måste svara på frågan.
För protokollets skull, ms Lytton nickar.
Och återigen, vem som helst, inklusive pressen, hade kunnat kliva in?
Ja.
Och det här ingår i ett mönster av tanklöst sex på arbetsplatsen.
-Nej. -Förlåt, ms Lytton?
Nej, de två första gångerna ville vi ha sex båda två.
Här pratar vi om nåt helt annat.
Men du hade haft sex på arbetsplatsen bara veckor innan incidenten i hissen.
Ja eller nej?
Ja.
Dina sönderrivna trosor, ms Lytton, är gjorda av ett tunt material.
De skulle lätt kunna gå sönder i ett hett ögonblick, inte sant?
-Eller var de redan sönder? -Nej, de var helt nya.
Kan du ha rivit sönder dem?
Nej, jag ville inte, och det sa jag till honom.
Men du sa just till juryn att du inte sa nej.
Inte ordet kanske, men…
Inte ordet.
Jag vill att du tittar på ditt vittnesmål.
Kan du bekräfta att det är vittnesmålet du gav den 29 oktober till polisen?
-Och är det din signatur? -Ja, det är det.
Kan du slå upp sidan fyra, stycke två.
Det här är mycket viktigt, så jag vill att du är helt säker.
Ingen vill lägga ord i munnen på dig eller ta några ifrån dig.
Ser du stycket där det står:
"Han trängde in i mig trots att jag sa 'inte här'"?
Ja.
Kan du bekräfta att du sa så till polisen?
Ja.
Ser du ordet "nej" i den delen av ditt vittnesmål?
Ta den tid du behöver.
Någonstans?
Nej.
Du sa aldrig nej, för du ville inte att han skulle sluta, eller hur?
Så var det inte.
Du har ju precis sagt att det var exakt så mellan er.
Farligt.
Spännande.
-Det sa du ju, eller hur? -Det var innan.
Sanningen är, ms Lytton,
att det inte skedde nån resa från "ja" till "nej" i hissen.
För du sa alltid "ja" till mr Whitehouse.
Resan var stillastående.
Från "ja" till "ja".
Bom!
Nej, det där är fusk!
-Pappa! -Fuskis!
Hur vågar ni? Jag har ett "slipper ur fängelse"-kort.
-Du har ju egna. -I plånboken.
Hur vågar ni? Det enda jag har där är en bild på er och mamma.
Prinsen, prinsessan och drottningen.
Vad är det här?
"Gå vidare till Mayfair"? Det kan vara bra att ha.
"Gå vidare till gå." Härligt.
Och "Ett bankfel till din fördel, inkassera 200 pund." Utmärkt.
-Fuskis! -Pappa!
-Det kortet finns inte ens. -Vad är det här?
"Du slipper ur fängelse." Du har också ett.
-Pappa! -Åldringsmisshandel.
-Pappa, du fuskade. -Fy, pappa.
-Du fuskade. -Fuskis.
-Hjälp!
-Fuskis. -Pappa, du fuskade.
Fy, pappa.
Pappa.
Jag har aldrig varit så slut av att sitta. Det känns ändlöst.
-Ja, man tappar greppet om tiden. -Har inte du föräldramöte ikväll?
-Jag har inte gått på flera månader. -Du var ju så entusiastisk över auktionen.
-Varför slutade du? -Det gjorde jag inte.
Jag slutade inte.
-Vem fan är det? -Pressen?
Chris Clarke?
Öppna inte om det är en reporter, eller Gud förbjude, Clarke.
Chris.
Ska du ha en nyckel?
-Du sa att du berättade allt. -Det gjorde jag.
-Vad handlar det här om? -Du ska nog inte lyssna.
-Jag har inget att dölja. -Som du vill.
-Det har kommit en till. -Vad då?
-Anklagelse. -Vad snackar du om?
En administratör från Oxford sa att du våldfört dig på nån när du gick där.
Det är ju absurt.
Flickan anmälde det inte trots administratörens råd,
men när hon hörde om rättegången trädde hon fram.
-Vem då? -Administratören.
Du har tur att jag har kontakter i vartenda län som kan förvarna mig.
Som förmedlar lögner. Det är nonsens.
-Om det inte är verifierbart. -Var är flickan?
De hittar henne inte. Hon har flyttat.
Så du kommer hem till mig så här dags
för att berätta om ett övergrepp som ska ha skett för länge sen
på en tjej jag inte känner och som du inte har pratat med.
De har inte hittat henne, för det finns ingen sån person.
Holly Berry.
Så heter flickan från Oxford.
-Vad är det för namn? -Holly?
-Kände du henne? -Hon var min studiepartner.
-Gick hon på Oxford? -Minns du inte henne?
Holly Berry.
Nej.
-Det var allt jag behövde. Tack. -Vart ska du?
Säga åt premiärministern att officiellt ta avstånd från dig.
Det är över, polaren.
James.
Ett ögonblick.
Låt mig hjälpa.
Ge oss lite privatliv så hjälper det jävligt mycket.
Hur är det med dig?
-Jag skulle fråga dig samma sak. -Det var en bra dag.
-Min advokat är effektiv. -Bra.
Jag fick precis besök av Chris.
Han sa att han skulle prata med dig. Vilken bisarr grej.
Ja, för det hände aldrig.
Vi verkar båda ha drabbats av nonsens.
Misstroendeförklaringen, är det Frisk som misstänkliggör oss?
-Det här är mycket större än Frisk. -Är det dödläget med budgeten?
Det är du som är problemet.
De vill se blod.
Vilka då? Våra killar?
Chris säger att de kräver att jag uttrycker djup oro
och avlägsnar inpiskaren från en våldtäktsanklagad.
-Det kan du inte göra. -Jag vill ju inte det.
Det kan du inte göra.
Jag menar det.
-Är det ett hot? -Självklart inte.
Det är ett uttalande, ett faktum. Jag har inte gjort nåt fel.
Det avgör rättegången, men jag har underhuset att svara inför.
Och den här senaste grejen har blivit sista strået.
Tom, tvinga mig inte att säga det.
-Säga vad då? -Du står i skuld till mig.
-Så du hotar mig? -Jag gjorde inte det jag anklagas för.
Du gjorde nåt du inte anklagades för.
Det är två skilda saker.
Jag räddade dig.
-Jag räddade ditt liv. -Säg inte mer.
-Betyder… -Sluta prata.
KRITIKEN MOT TOM SOUTHERN VÄXER
James.
Hur mår vi?
Där är han.
Hur är det?
Mannen själv.
Vad har hänt?
Så där ja.
Var är Tom?
Var är Tom nånstans?
Uppe på taket.
Hur mår vi här?
Är det där vad jag tror? Är det heroin?
Oroa dig inte, det är schysta grejer.
-För helvete, Tom. -Ta det lugnt. En sista utsvävning.
Tom, det är dags att gå.
-Kom igen. -Va?
Jag älskar dig.
-Gör du? -Jag älskar dig.
Kom då.
-Kom igen. -Nej.
-Jag stannar här. -Jag lämnar inte dig här.
Du är ingen jävla knarkare, okej?
Kom nu.
-Vart ska ni? -Iväg.
Era tråkiga jävlar.
För helvete.
Kan du gå?
Är det allt?
Libertinernas tystnadskodex!
Vart ska ni nånstans?
-Han tror väl att han kan flyga. -Du klarar det!
-Kom igen. -Tro på dig själv!
Helvete.
Spring.
-Tom, spring. -Men…
-Spring.
-Vi kan inte lämna Alec. -Spring, för fan. Kom igen.
Kom igen.
-Fan. Alec. -Fortsätt springa, för fan.
Här.
-Borde vi inte ha ringt en ambulans? -Tom, han kan aldrig ha överlevt det där.
Helvete.
Åh helvete.
Jag gav Alec knarket. Jag sa åt honom att hoppa.
Vi var inte där. Vi såg det inte hända, vi vet inget.
-Okej? -Okej.
Jag står dig i evig tacksamhetsskuld.
För alltid.
Libertinernas tystnadskodex.
Helvete.
James.
Vad i helvete?
-Våldtog du Holly? -Jag känner inte Holly.
-Holly Berry. -Det låter som ett julgosedjur.
-James. -Vem är Holly?
Jag minns inte ens ett ansikte. Det här är vansinnigt.
Och nej, jag har inte våldtagit nån.
-Du hörde vad Chris sa. -Chris är en fitta.
Nån okänd kvinna kommer och anklagar mig för ett brott
jag redan står inför rätta för, för nån annans räkning.
Det här är nån bedragare.
Kan du svära att du aldrig haft sex med min studiepartner?
-Jag minns inte, har jag ju sagt. -För du hade sex med så många?
Nu är du orättvis. Vi var inte exklusiva då.
Så det är inte uteslutet att du var med henne?
-Men jag våldförde mig inte på henne. -Det här kommer aldrig att ta slut, va?
Det kommer det. Det måste det.
-Det finns ingen anledning till… -Det finns ingen anledning.
Folk är sjuka i huvudet. Helt jävla sjuka i huvudet.
Jag förstår det inte. Av någon anledning ljuger någon.
Är den "någon" du?
Sophie.
OM DU ELLER NÅGON DU KÄNNER HAR UTSATTS FÖR SEXUELLT VÅLD
FINNS INFORMATION OCH RESURSER PÅ WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
Undertexter: Ralf Sjölander