СЕРІАЛ NETFLIX
-Привіт. -Привіт.
Котра година?
Близько дев’ятої.
Ти голодний?
Що таке?
Мене… Там…
Тепер вона бреше.
Хто бреше?
Іди сюди.
Він спить. Він…
Вона звинувачує мене.
Олівія Літтон?
Це маячня.
А в чому вона…
У зґвалтуванні?
Я це люблю й ненавиджу одночасно.
Мені подобається чітка мета, як і цифра 10 000,
але з іншого боку хочеться сказати: «Дякую.
Відстежуй мою активність, але знай, падло, своє місце».
І скільки ти находила?
Пише, що 4300, але думаю, це неправда.
Бо я вранці лиш зварила яйце й умилася.
Прокидайся, Старший Брате.
Боже, які неквапливі рухи.
Та проти тебе Мікеланджело ляпав фарбою, як Джексон Поллок.
Я маю себе подати.
Ти глянь на наші дурнуваті костюми.
Чого ми досі ведемося на цю єресь?
-Ніколи не думала? -Люблю помпезність.
-Тобто видимість. -Я сказала «помпезність».
Ти ж знаєш, що не маєш шансів?
Це свідчить про те, що ти налякана.
Я і налякана.
Тим, що з годинником щось не так.
Ні, це з тобою щось не так, люба.
Назавжди зіпсована. А це різні речі.
Містере Вайтгаусе!
Софі, ви вірите, що ваш чоловік не винен?
-Софі, дивіться сюди. -Сюди.
Готова?
-Місис Вайтгаус! -Добрий ранок.
Софі.
-Софі! -Гадаєте, вам це зійде з рук?
Як це – спати з ґвалтівником?
Як я й казала, це найлегша частина.
Ідемо?
Я Анджела Ріґан. А ви, мабуть, Софі.
Дякую, що допомагаєте.
Прошу.
Готові відповісти на звинувачення?
Так, ваша честь.
Джеймсе Вайтгаусе, вас звинувачують у зґвалтуванні.
У тому, що 12 жовтня 2018 року
ви умисно проникли своїм пенісом у вагіну Олівії Літтон,
при чому згадана Олівія Літтон не давала згоди на проникнення,
а ви, Джеймсе Вайтгаусе,
безпідставно вважали, що Олівія Літтон дала згоду.
Ви це визнаєте?
Ви винні чи не винні?
Не винен.
Дякую, міс Ріґан.
Я так розумію, обидві сторони домовилися,
що на підготовку вистачить трьох місяців.
Так, ваша честь.
Судове засідання призначено на 1 квітня.
Усі сторони влаштовує ця дата?
Адвокати порадились і вирішили, що 1 квітня підходить.
Які умови звільнення під заставу, міс Вудкрофт?
Віддати паспорт і не контактувати зі свідками обвинувачення.
Гаразд, ці умови будуть діяти до наступного засідання.
Це всі організаційні питання?
Так, ваша честь.
Дякуємо, ваша честь.
Усім встати.
УСЕ ЗВАЖИМО НА ТЕРЕЗАХ ЗАКОНУ
Особа А вчиняє злочин,
якщо, по-перше, умисно проникає у вагіну, анус чи рот
іншої людини, особи Б, своїм пенісом.
По-друге, особа Б не дає згоди на проникнення,
а, по-третє, А безпідставно вважає, що Б дала згоду.
Не Акт про сексуальні злочини, а пісня.
Майже.
Лиш я не співала, а взяла акронім ВАМП — вагіна, анус, морда, пеніс.
А що означає це слово поза музикою?
Це старомодна сленгова назва кокетливої жінки, так?
Ну, для мене це завжди буде вагіна, анус, морда й пеніс.
Присяжні не люблять зґвалтування в стосунках.
А що тут любити?
Повір своїй наставниці, Меґґі,
справи із сексуального насилля термінові й неприємні.
Згадай, що в цій країні зґвалтування дружини
не вважалося злочином до 1991 року.
До 1991 року.
Цікаво, що прем’єр-міністр на боці Вайтгауса.
Пригадую трьох схоже звинувачених урядовців,
з якими Том Саузерн не міг швидко обірвати зв’язок.
-Вони давні друзі. -Він схожий на ґвалтівника.
Чому так кажеш?
Я вважаю, що з такими красенями треба бути насторожі.
Мадам спікер, сьогодні в палаті помітна відсутність однієї людини.
Якщо ви не живете в лісі,
то знаєте, що поважного члена від Терлсдона звинувачують у зґвалтуванні,
а тому його звільнили з посади міністра.
І окрім цієї огидної справи,
робота над поправкою, яку містер Вайтгаус вніс до закону про імміграцію,
просто зависла.
І цікаво, мадам спікер,
чи не боїться прем’єр-міністр, що через відстрочку її розгляду,
тисячі мігрантів
перебуватимуть у підвішеному стані?
Можу запевнити містера Ейткіна, що не маю таких побоювань.
Імміграційні питання є пріоритетними в порядку денному Кабінету міністрів.
Розгляд цієї поправки буде проходити
за підтримки Міністерства внутрішніх справ.
І говорячи про містера Вайтгауса,
чи може прем’єр-міністр сказати виборцям,
чи він досі повністю довіряє своєму шановному другу,
враховуючи те, що шановного друга
скоро будуть судити в Олд-Бейлі за зґвалтування?
І якщо його шановний друг, містер Вайтгаус,
продовжує користуватися повною довірою прем’єр-міністра,
чи не пояснить він люб’язно, чому так?
Дотримуйтеся порядку!
Чому?
Бо наскільки я знаю, звинувачений не означає засуджений.
Слухайте.
Бо доки в суді
не буде без жодних сумнівів доведено вину,
чоловік, який кидає давнього колегу й друга,
не просто ненадійний, а безхребетний.
Слухайте.
Це ще не кінець.
Інтрижка, зґвалтування. Далі канібалізм?
-Нащо вам це лайно? -Бажаєте заспокійливого?
Подумайте, що ви бажаєте, бо прийматимете через дупу.
-Мило. -І не лише, що він міністр…
-Уже не міністр. -А й ваш ліпший друг.
Люди питатимуть, як він заслужив довіру.
А якщо він не винен? Це не рахується?
Він має бути колишнім ліпшим другом.
Хоч я і симпатизую Джеймсу.
Ага, вас аж розпирає.
Пройшли часи, коли перепихон вносили в книгу «батога».
Тепер усе інакше. Дорога всіяна мінами MeToo.
Благаю вас, прем’єр-міністре,
не дайте перепихону Джеймса спихнути вас на дно.
-Крісе. -У нього є щось на вас?
Просто скажіть мені.
-Привіт. -Привіт.
Мені здається чи таки на кілька градусів холодніше?
Може, це все вітер.
Або зима?
Ми вже чекаємо суботу. Обіцяю — ми точно будемо.
До речі, про це.
Марка запросили на якийсь виборчий округ,
тож його тут не буде.
Шкода, що Джинні пропустить танцювальний концерт.
Ні, ми підемо пізніше.
Захід у виборчому окрузі відбудеться аж увечері в суботу?
Мабуть.
Марк розповідав, як це буде проходити,
але все вилетіло з голови.
-Іншим разом. -Залюбки.
Як щодо неділі?
Я жартую, Еллі.
Бувай!
Привіт.
Ну ж бо. Швидко.
-Можна мені до Джо? -Не сьогодні, сонце, ні.
Чому ні?
Бо всі зайняті.
Я не зайнятий.
Ходімо.
Скарлетт казала, що тато сьогодні піде до суду.
Люди пліткуватимуть. Ми це обговорювали.
Просто пам’ятайте, що це велике непорозуміння.
Але люди вірять, що це правда.
Його посадять?
Не кажи дурниць.
-А знаєте що? -Що?
У татка є для вас сюрприз.
Ми залишимо його?
Що ж, було б грубо повернути наше нове цуценя, згодні?
Як його звати?
Це вона, і їй потрібне ім’я.
Вона така тепла.
Даси мені?
Як тебе звати?
Що вона відповіла?
Вона сказала,
Велкро.
Велкро Вайтгаус.
Я нарікаю нашого милого нового пупсика…
-Вайтгаус. -А хто такі Вайтгауси?
Ті, хто завжди бере гору.
Вітаємо в родині.
Обожнюю їх, тітко Кейт!
Я дуже рада, Оллі.
Глянь, що в мене є.
Супер. Тобі подобається?
Не ображайся,
та інколи я уявляю нещасний випадок,
після якого мій любий хрещеник дістається лише мені.
Де один, там буде троє.
Залюбки.
Брехло.
Пам’ятаю, юна Кейт не хотіла дітей.
Але ж помріяти можна.
Яка маячня.
Як і таємниця, яку ти від мене приховувала.
Яку таємницю?
Гадаю, це і є та резонансна справа, про яку ти казала?
-Так. -Ти впевнена?
Ти переконувала взяти цю справу.
Так. Але це Джеймс Вайтгаус.
Він же міністр.
Колишній міністр.
Поки що.
Мені неприємно це казати, але для торі він непогано працює.
Мені байдуже, хто він.
Прокуратура має вагомі докази.
Якщо ви знаєте, що робите.
…ходжу я по клубах, Крісе?
Очевидно ж.
Ні.
Я вже тисячу разів казав — лише Олівія.
Ну, звісно.
Звісно. Я зрозумів.
Це був Кріс Кларк. Переконався, що я буду тихіший від води.
А що він казав про Олівію?
Нічого. Він хотів упевнитися,
що не буде сюрпризів з мого минулого.
Я завірив, що так і є.
А як щодо її минулого?
Чому він не націлиться на Олівію Літтон?
Чому вона бреше? Чому він не копається в її минулому?
Повір, він усюди копається.
І за його словами, сторона обвинувачення — ще те стерво.
Він каже, що Кейт Вудкрофт невблаганна.
Ненавиджу її.
Кого?
Олівію.
За брехню й спробу знищити тебе.
А все чого? Бо вона засмутилася через інтрижку.
Зараз ти маєш мобілізувати сили.
Переконайся, що Том на твоєму боці.
Нас не мають бачити разом.
То нехай і не побачать.
Добре?
До зустрічі, друже.
Поговоримо про це згодом?
Ти зробив це?
-Зґвалтував її? -Так.
Ні. Як ти можеш про це питати?
Ти ж знаєш мене краще за всіх.
Вибач. Та я мав спитати.
-Кріс думає, вони копатимуться в минулому. -То нехай.
Що ще вони знайдуть, крім знімків гарних хуліганів?
-Вони вилізли за мого прем’єрства. -Можуть копнути й глибше.
Ми впораємося.
Мені страшно.
Ми впораємося.
Кріс каже, докази проти тебе слабкі.
Скоро все закінчиться.
Омерта, «Лібертини».
Омерта, «Лібертини»!
Більше шампуню.
-Круто, Томе. -Не будемо його пити.
Ми його виллємо.
Можна випити й обісцяти стіни.
Так!
Сховай свій поршень.
Ну ж бо, відкорковуйте.
Виливайте його.
Ще «Боллі»!
Колись ми зможемо сказати:
ми були такі багаті, що виливали «Боллі».
Ні бійся, солоденька.
Я допоможу.
Я щиро перепрошую, що мої друзі поводяться, як скоти.
Звісно, ми відшкодуємо вам збитки.
Так!
Виливайте «Боллі» до дна!
ДЕЛОНЕ
…різниця у впливі. Олівія була його підлеглою.
Хіба ти не знаєш, що присяжні симпатизують службовим романам?
Не тоді, коли є різниця в статусі й віці.
-А вона мала левереджі? -Які ти модні слівця знаєш. «Левереджі».
Ти не мав таких проблем.
Я проти жаргону, а не концепції.
Знаю.
Найгірше те, що він їй подобався.
Знаєш, що казала Меґґі?
-Хто така Меґґі? -Моя підопічна.
Я казала про неї.
Зі Слау.
-Розумна, амбіційна. -Тому поїхала зі Слау.
Сноб.
Словом, вона вважає, що Джеймс Вайтгаус схожий на ґвалтівника.
А які докази?
Ніяких.
Мабуть, це маячня.
Так їй підказує інтуїція.
Я їй симпатизую.
-Кому? -Меґґі.
-Вона прямолінійна, рішуча. -Це доки вона тебе слухається.
Усе змінилося з часу твого наставництва.
І що ж?
Я не сумнівалась у твоїх словах.
А вони зараз більш скептичні, упевнені.
Поїдемо до мене?
Так, залюбки.
А Фелісіті?
У Вілтширі.
Ура.
Чому ти сидиш у темряві?
Просто так.
Як там він?
Непохитний.
Це добре.
Принести тобі щось?
Це була помилка.
Вийти за мене?
Покинути роботу.
Дурна помилка.
Схоже, ти призабула, як усе було.
Ти про що?
Мене повністю полонила дитяча література.
Я практично жила в Нарнії, пишучи дисертацію.
Ну, добре.
Що?
Просто я пам’ятаю: «Чортова Нарнія» й «У дупу Нарнію», а ще…
Сама жартувала, що твій шлях до наукового ступеня було зачаровано.
Ну, дисертація — це складно,
та вона дала мені роботу.
Ти не любила «Макміллан».
Самі загублені шкарпетки й нарколептичні динозаври.
Я не любила книги для дошкільнят. Якби ж це була підліткова література…
Мабуть, я не любила свою роботу, як ти.
Та отримала диплом в одному з кращих університетів.
І я певна, що мене візьмуть на роботу.
То ти хочеш зараз шукати роботу?
Ну, після того як усе закінчиться.
Гадаю, це чудова ідея.
Може, мені не варто ходити.
Куди?
Щодня в суд, коли він почнеться.
Не знаю, чи я це витримаю. І взагалі яка з мене там користь?
Яка користь, Софі? Я тобі зараз поясню.
Якщо ти не прийдеш,
то фактично заявиш, що я винен.
Не заводься.
Мене можуть посадити.
Цього не буде.
Якщо ти мені віриш, то прийдеш туди.
Я вірю тобі,
але подивлюся, як почуватимуся за три місяці.
Гаразд.
Ще є чимало часу.
Я не мав на увазі, що ти була несерйозною студенткою.
Це остання перевірка.
«Сер Ґавейн, наймолодший лицар короля Артура,
хоробро приймає виклик Зеленого Лицаря
і таким чином доводить свою відданість кодексу честі».
А ви, Голлі?
Згодні з аналізом Софі?
І так, і ні.
Думаю, усе стає цікавіше,
коли Зелений Лицар піднімає відрубану голову.
Ґавейн — ловелас.
Йому доводиться вибирати між вірністю й чемністю.
Це перевірка.
І провокація.
Бо одночасно оспівується й руйнується ідея лицарства.
Неочікувана інтерпретація.
Голлі.
А ти розумна.
Розділімо роботу.
-Що? -Англосаксонські переклади.
Адже ми партнери на семінарі.
-Але… -Я людина практична.
Там чимало читати, а в житті стільки всього класного.
Що скажеш?
-Думаю, він би пав перед тобою. -Хто?
Лицар короля Артура.
Ти його тип.
Голлі.
Ти закінчила ту штуку?
-Мелорі? -Ага.
Читала свою частину?
Ще ні, але мій друг Нед віддасть мені своє есе.
В обмін на два пива.
Лише на це?
Голлі.
На що ти натякаєш?
То в тебе є нотатки?
Гаразд.
Що ж…
Мені треба на тренування.
Ти богиня.
Привіт.
Коли ти їдеш?
Через пів години.
Піду збиратися.
Вас підтримує прем’єр, пане Вайтгаусе?
Гадаєте, ваш шлюб…
Якщо ви цікавитеся політикою, якщо слідкуєте за ЗМІ,
то могли впізнати чоловіка, якого судять.
Але я хочу, щоб ви не піддавалися впливу прочитаного чи почутого.
Це справа про зґвалтування.
Це серйозний злочин.
Кожен із нас має власні погляди,
але ви не маєте дозволяти упередженим ідеям або здогадам
впливати на вас.
Справу слід розбирати виключно на підставі доказів.
Тож із цієї миті вам заборонено
читати про справу в Інтернеті.
І за жодних обставин
ви не маєте проводити власне розслідування.
І головне — не можна обговорювати справу за межами кімнати для присяжних.
Ні з друзями,
ні з родиною.
Я міс Вудкрофт і виступаю від імені обвинувачення.
Відповідача, Джеймса Вайтгауса, представляє міс Ріґан,
яка сидить праворуч від мене.
Ця справа стосується того, що сталося між двома особами —
Джеймсом Вайтгаусом, відповідачем, і молодою жінкою на ім’я Олівія Літтон.
Як сказав суддя, містер Вайтгаус може здатися знайомим.
Він член парламенту,
і, перш ніж його звинуватили в злочині, був міністром уряду.
Він одружений, має двох малих дітей.
Міс Літтон була парламентською референткою.
Працювала на нього з минулого березня.
А в травні в них почався роман.
Стосунки за взаємною згодою,
які містер Вайтгаус завершив 5 жовтня.
Усе могло закінчитися на цьому.
Та сталось інакше.
Міс Літтон продовжила працювати на Джеймса Вайтгауса,
і 12 жовтня, через тиждень після закінчення роману,
він її зґвалтував
у ліфті
у коридорі комітету в самому серці палати громад.
Немає жодних сумнівів, щоб був статевий акт.
Суперечка точиться довкола його специфіки.
Це був, як заявляє прокуратура,
насильницький акт зґвалтування, на який міс Літтон не погодилася?
Чи, як стверджує сторона захисту,
це була пристрасть,
шалений вияв кохання,
що охопив двох осіб у певну мить?
Так або ні.
Питання полягає в згоді.
У цьому випадку прокуратура стверджує:
те, що почалося з «так»,
швидко перетворилося в «ні».
І щоб винести вердикт, ви маєте дійти згоди щодо трьох пунктів.
По-перше, чи мало місце проникнення пеніса?
Відповідь — так. Це не заперечується.
По-друге, чи дала міс Літтон згоду в момент проникнення?
І, по-третє, чи мав містер Вайтгаус підстави вважати,
що в момент проникнення міс Літтон дала на це згоду?
Але це не так складно, як здається.
Приймете присягу свідка?
Прочитаєте слова на картці?
Клянуся всемогутнім Богом, що я говоритиму
правду, тільки правду й нічого, крім правди.
Можете назвати своє ім’я?
Олівія Літтон.
Повне ім’я й трохи голосніше, будь ласка.
Олівія Кларисса Літтон.
Я поставлю кілька запитань.
Ми не будемо поспішати, гаразд?
Повернімося до початку.
Коли ви почали працювати на пана Вайтгауса?
У березні.
І яку посаду ви обіймали?
Я була парламентською референткою.
Ви любили цю роботу?
Дуже. Я змогла на практиці застосувати здобуті знання.
Ви навчалися в Кембриджський університеті
і здобули ступінь із політології.
І вивчала держполітику в аспірантурі.
Можете трохи розповісти
про обов’язки парламентської референтки?
Окрім вивчення всіх нюансів того чи іншого питання,
я також брала участь у написанні брифінгів і пресрелізів.
Як би ви описали атмосферу в офісі?
Товариська.
Ми багато працювали й були немов на передовій.
Як ставився персонал до містера Вайтгауса?
Він усім подобався, і його поважали.
Як до нього зверталися?
«Міністр», а він віддавав перевагу «Джеймсу».
-Ви називали його Джеймсом? -Ні, завжди міністром.
До певного часу.
Яким він був?
Дружелюбний, але не занадто.
Ви спілкувалися неформально?
Інколи ми з Патріком і Кітті з канцелярії
ходили в бар.
-Джеймс ні. -Згоден.
Міністр пропонує розумну імміграційну реформу.
Розумну? Та вона чудова.
Вона одночасно жорстка, гуманна й аполітична.
Ось такий Джеймс талановитий політик. Та він будь-що може продати.
Зі своїм звабливим поглядом.
Олівіє. Він старий і одружений.
Я про те, що він уміє спокушати електорат.
Чому міністр не пішов із колегами?
Він мав багато роботи,
а тому сказав, що йому треба додому до родини.
Щось змінилося між вами й міністром?
-Так. -Як це сталося?
Тоді, коли ми вперше пішли разом випити 18 травня.
До того я випивала з друзями з офісу.
-До завтра. -Пізно вже.
-Ні. -Я вже купив по третій склянці.
До завтра.
Що було далі?
Згадала, що забула спортивну сумку.
Уранці було тренування, тому повернулася в офіс.
Міністре.
Олівіє.
А що сталося 18 травня,
коли ви стикнулися з містером Вайтгаусом?
Здається, я нервувала.
У палаті не було засідань,
я не думала його зустріти. А поспішала забрати сумку.
-Що було, коли ви спіткнулися? -Він допоміг.
Він якби…
-Ви в порядку? -Так.
Ага.
Дякую.
А раніше щось схоже траплялося?
Він мене не торкався.
В офісі все було пристойно.
І довго він тримав вас за руку?
Ну, він…
Дякую.
Він відпустив мою руку, щойно я взула туфлю.
-А далі? -Він запросив мене випити.
Він запросив вас?
Так.
Згадаєте, що саме він казав?
Я процитую.
Може, вип’ємо, Олівіє?
І що ви відповіли?
Я сказала, що, мабуть, не варто, але…
-Так. -І куди ви пішли?
У бар «Тераса».
Це темно-синій.
Згодні?
Я б назвав нічним. Ви думаєте, як поетеса.
-Критикуєте? -Аж ніяк.
Політиці ніколи не завадить поезія.
Мені подобається працювати на вас. В офісі.
Я багато чому навчилася.
І чому ж?
Брехати.
Перепрошую?
З правильних причин.
Стратегічно, майстерно.
Тобто не брехати, а скеровувати увагу на вигідні факти.
За нас.
Це темно-синій.
Ви думаєте, як поетеса.
Я б назвав нічним.
Люблю жінок, яким смакує віскі.
Це тато привчив.
Казав, що в мене вибагливий смак.
Я не брехун, Олівіє.
Вибачте.
Ви так гарно пахнете.
Це правда.
Ви говорили про ще щось?
Лише про одне.
І про що ж?
Я сказала…
Певно, дружині цікаво, де ви.
-І що він відповів? -Нічого.
Що було далі?
Я повторила питання.
Про дружину?
Не знаю чому, але я сказала…
Серйозно, дружина не питатиме, де ви?
А що він сказав удруге?
Вона мені довіряє.
Роман із містером Вайтгаусом почався того вечора?
Ні, це сталося лише через тиждень.
У травні?
23 травня.
Що сталося 23 травня?
Він забронював номер.
Ну що? Відкриємо ще пляшку?
Я маю підготувати тобі питання.
Не хвилюйся про завтрашній ранок.
Серце каже «так», а голова — «ні». Це мій майбутній головний біль.
Серця розумніші за голови.
Та невже?
Завжди.
А голови дурні.
-Скільки тривали стосунки? -П’ять місяців.
Скажіть, коли містер Вайтгаус розірвав стосунки?
Це сталося 5 жовтня.
Олівіє?
Є хвилинка?
МІНІСТР ДЖ. ВАЙТГАУС
До твого відома Мері й Роджер досі розбирають листи виборців
за три метри від нас.
Тож…
Ти чудова жінка.
Ми гарно провели час, та це все, як відомо.
Гаразд.
Я вважаю, ти маєш і надалі
бути парламентською референткою,
бо ти в цьому крута.
Якщо тобі буде зручніше деінде,
я поговорю з іншим міністром чи відомством.
Ні, це зайве.
Тоді всіх усе влаштовує?
Так, авжеж.
Авжеж.
Бо я ціную твій талант.
Який талант?
Ти неймовірна, Олівіє. Молода, розумна.
Можеш робити все, що схочеш.
А як щодо поправки? Імміграційної поправки?
Маю кілька зауважень, формулювань, що можуть допомогти просунути її.
Вам потрібна перерва, міс Літтон?
Ні.
Вибачте, усе добре.
Він сказав іще щось
того дня в офісі?
Чесно кажучи, після розриву
я ледь розуміла, які слова зриваються з його уст.
Бо я зосередилася на своїх.
На своїх?
Устах.
Я не хотіла, щоб він побачив, як дрижать мої губи.
Я не хотіла розриву…
бо любила його.
Таксі!
Крістіно?
Просто інтрижка. Це був лиш секс.
Я був слабким.
Джеймсе.
Вона мені довіряє.
Я досі тебе люблю.
Софі!
Переклад субтитрів: О. Бурдейна