СЕРІАЛ NETFLIX
МІС К. ВУДКРОФТ
Чорт, так.
РЕНСЬКИЙ СУД
Вам потрібен рушник, міс.
Мені треба випити, Браяне, та згодиться й рушник, дякую.
Шафа просто чарівна.
Це лиш базова комплектація, міс.
З вами не страшно зустріти апокаліпсис.
Я матиму за честь.
Радий, що вам пощастило в суді над Батлером.
Тобто «пощастило»?
Не знаю, як вам це вдалося, міс.
Ще є щось гідне?
Дещо чекає на письмовому столі. Я б сказав, це інший рівень.
Як цікаво. Я гляну.
Мені почекати?
Ні, можете йти.
Може, вам потрібна моя допомога?
Так, я маю прохання, Браяне.
Відпочиньте на вихідних.
Прошу, мадам.
-Шампанського? -Дякую.
-Привіт, Софі. -Привіт. Вітаю.
-Місис Вайтгаус. Як ви? -Вітаю.
Хіба може бути щось погане в такий чудовий день?
Вітаю.
-А ось і вона. -Привіт.
-Де твоя прекрасна половина? -Вельми цікаве питання.
Він обіцяв хоч раз вчасно приїхати з виборчого округу, але…
-Як іменинник? -На етапі заперечення.
-Дякую. -Гарного вечора.
-Привіт. -Цифра 44 — це кошмар.
Це ж найщасливіша цифра в Стародавньому Єгипті.
-Асоціюється з багатством і мудрістю. -Правда?
Ні, я щойно вигадала.
-Хитрюга. -З днем народження.
У тебе попереду ще пів життя.
Нам пощастило.
-А де Джеймс? -Зараз дізнаюся.
-З днем народження. -Я перепрошую.
-Люсі. -Еллі, люба.
-Привіт. -Це Джеймс Вайтгаус.
Залиште свої ім’я та номер. Я передзвоню якнайшвидше.
Коханий, де тебе в біса носить?
СОФІ
Я рахувала.
Стояла на узбіччі й рахувала.
І маленький зелений чоловічок світився лиш п’ять секунд.
-А цього часу замало, так? -Замало, міністре.
Гадаю, вони вирішили, що для пішохідних переходів
вистачить секунди на метр.
Я знаю, що у вас є важливіші справи,
та покажіть мені бабцю, яка так швидко рухається.
Спершу покажіть бабцю, місис Маррей.
Я особисто вболіваю за безпеку виборців.
Інтереси сім’ї й пані Маррей із Терлсдона рівноцінні.
Ми напишемо листа.
-Зараз же. -Щиро вам дякую.
-Усе є? -Так, сер.
Гаразд.
Відразу додому.
-Авжеж. -Дякую.
-Ти б повернулася? -На Корсику?
Безсумнівно.
Це була найспокійніша відпустка в житті.
Джеймс учив дітей плавати, я на пляжі згадувала,
що вмію читати. Чотири романи. Просто рай.
Про вовка промовка.
А я б з радістю помер на Корсиці.
Я ледь не померла на Корсиці.
Уперше мала анафілактичний шок.
Потім дізналася про алергію на креветок.
Три шматочки креветки, і лице…
Вибач, я маю йти.
…роздулося, як кривава куля. Здоровенне було.
-Горло стиснулося, стало зле… -Софі.
Що відбувається?
Джеймс не приїде. Екстрена ситуація,
певно, суперечка про забруднення шумом…
Але все гаразд?
Так, авжеж.
-Тоді лишайся. -Не можу. Я говорила з Крістіною.
Їй погано, тож я маю подбати про дітей.
Усе було чудово. Дякую.
ВАЙТГАУС
Мені було дуже ніяково.
Я вигадала три різні відмовки від твого імені менш ніж за 30 секунд.
Джеймсе?
Ти в мене в боргу.
Я облажався. Дуже сильно.
А прізвище в неї є?
Літтон.
Олівія Літтон.
Ви, певно, бачилися. Це моя помічниця.
-В адміністрації? -Референтка.
Вона новенька?
Відносно.
І молода?
Це тривало десь п’ять місяців.
Я покинув її 2 тижні тому, після партійних зборів.
Просто інтрижка.
Мені це лестило.
Це був просто секс.
Не те щоб у нас були з цим проблеми. Ти це чудово знаєш.
Вибач, Соф.
Це ще не все.
Ти ж не просто так зізнався.
Щоб скинути тягар.
Це ще не все.
-Вона вагітна? -Ні. Боже, ні.
Ось-ось усе розкриється.
-Коли? -Сьогодні.
У мережі, завтра — у «Дейлі Мейл».
А сюди вже їде Кріс Кларк.
-Він їде? Зараз? -Треба підготуватися.
Треба придумати, як захистити наших дітей.
І це теж.
КОРОЛІВСЬКИЙ АДВОКАТ КЕЙТ ВУДКРОФТ
Жах, я досі нічого не купила на Різдво.
Пригостиш випивкою й заощадиш на пакуванні.
Привіт.
Можемо десь випити.
-Хоча, певно, ти вже. -Приєднуйся.
Я не маю настрою тусити.
І дарма. Я чув про суд над Батлером.
Сьогодні виграла правда.
Ні, це Кейт Вудкрофт виграла.
Не кожному адвокату це по зубах.
Зараз Різдво. Приєднуйся до нас.
Ненавиджу Різдво.
Я б запросив тебе сьогодні, але Фелісіті вирішила залишитися в місті.
Оце щось здохло в лісі.
Ще побачимося?
Авжеж.
Розважайся.
«Топторі зраджує з помічницею» — ось такий заголовок.
Не блискуче, але могло бути й гірше.
Бог знає, на що здатні ці бовдури.
«Друг прем’єра крутить інтрижки в кулуарах влади». Таке собі.
Чорт забирай.
«Найпривабливіший міністр Британії
займався сексом зі своєю помічницею в ліфті палати громад».
«Джеймс Вайтгаус, міністр внутрішніх справ і конфідент прем’єра,
завів інтрижку з парламентською референткою
у Вестмінстері.
Одружений батько двох дітей ділив кабінет
з чарівною 28-річною Олівією Літтон під час партійних зборів».
Оце йобнулися. Буквально.
-Вона коханка, якою знехтували? -Не говоритиму за неї.
Ви говорили, знали, що так буде?
-Ви знали, до чого йде? -Ні.
«Він її використав…»
Зараз ваш пріоритет — повністю відновити довіру.
Платники податків не фінансують збори.
ОЛІВІЯ ЛІТТОН
Гадаєте, є якась різниця?
Виборці оплачують зарплатню міністра уряду Її Величності.
А не ваше чпокання в ліфті палати громад.
-Вона дуже розумна. -Так, це буде куди кращий заголовок.
«Міністр чпокає розумну секс-бомбу».
-І альтернатива, і по суті. -О господи.
Та чхав я на виборців.
Виборці прочитають це в «Дейлі Мейл».
Хочете про це поговорити?
Виборці підтримають мене. Я певен.
Думаю, її назвуть «звабною референткою».
Ви ж не влаштуєте нам сюрпризів?
Наприклад?
Скажете, що йдете. І почнете розповідати свою історію.
Це обов‘язково питати?
-Авжеж. -Звісно, вона не піде.
-Вибач. Я не хотів… -Звісно, я не піду.
Ми одружені 12 років. У нас двоє дітей.
Нащо це перекреслювати через дурну помилку?
Я не маю йти у відставку?
Якби прем’єр хотів, він би натякнув. Але він не кидає старих друзів,
особливо найближчих, як ви.
Тут так записано.
До того ж секс зараз уже не гробить кар’єру.
Може, у вас з’являться фанати серед чоловіків-виборців.
Вони навряд чи осудять інтрижку
з якоюсь кобилкою на стороні.
Вона жінка, не коняка.
Я намагаюся допомогти вашому чоловіку.
І вам теж.
То не перестарайтеся в процесі.
О, хтось тут показує зуби. Це добре.
Це саме те, що нам зараз треба.
Отже, не кажіть подробиць, але й не заперечуйте.
Бо заперечення можуть вилізти вам боком.
Тому жодних уточнень.
Ваш сценарій такий: щирий жаль, коротка інтрижка,
родина й виборці в пріоритеті,
зміна теми, без деталей, але не заперечення. Ясно?
-Хто там? -Я.
Ем?
-Ти сиділа на сходах? -І довго?
-Недовго. -Ти маєш спати, сонечко.
Я чула голоси.
-Привіт. -Пам’ятаєш містера Кларка?
Ходімо назад у ліжечко. Нумо.
Як там казав Пол Ньюман?
«Нащо їсти гамбургери, коли є стейк?»
Слухай мене, виродку. Це не жарти, а моє життя.
Я люблю її. Ясно?
Друже, я тут лиш через прем’єр-міністра.
Ага. Тоді, бляха, працюй, друже,
і допоможи все виправити.
Ви закінчили?
Так.
П’ять місяців?
Як ти й казала, це була дурна помилка.
На партійних зборах?
Де ще?
Здебільшого на роботі. Зазвичай пізно вночі.
Невже на столах?
У шафі для віників?
На поважному шкіряному дивані?
То знав увесь офіс?
Ми були обережні.
Очевидно, що ні.
У номерах готелів?
Кілька разів.
-Скільки? -Ну, я не рахував.
Я б хотіла знати число.
-Це може допомогти. -Не знаю, 20–30.
Вона не має значення. Це був просто секс.
-Просто секс. -Але так і було, Соф.
Так і було.
Останні кілька місяців на роботі були дуже напружені.
Бути міністром — це почесно,
та важко, це питання життя й смерті.
Я розповідав лиш соту частину.
А вона просто була поруч.
Я був слабким.
Чорт, я й не розумію, як це почалося…
Годі вже.
Я йду спати.
-Боже, пробачте. -Вибачте, Джеймсе.
-Міністре. -Олівіє.
Вам викликати таксі?
Так.
Чи можете запросити мене випити ще.
Я скажу просто.
Перед вами людина, яка припустилася помилки.
Мій короткий роман із колегою свідчив
про неповагу до мого шлюбу,
родини й довіри моїх виборців.
І як я іноді кажу своїм дітям
за менш серйозних обставин:
«Це погано».
Слід заслужити прощення,
тому зараз я прошу не про них, а про терпіння,
доки я виправлятиму шкоду, заподіяну любій родині
і моїм шановним виборцям.
Дякую вам усім.
На сьогодні все.
-Привіт. -Привіт, Еллі.
Привіт. Рада тебе бачити.
Рада, що не останній тиждень.
-Вибач, що втекла з дня народження Марка. -Це пусте.
Усе буде добре.
Авжеж, так і буде.
Іноді я думаю, що секс — це корінь зла.
Маячня. Секс — це чудово.
Принаймні в нас чудовий. Для нас це не було проблемою.
Щаслива людина.
І дуже поблажлива.
Та не зовсім.
Він сказав, що то була помилка.
Просто флірт.
Бувай!
Твоя правда.
Якби шлюби розпадалися через інтрижки,
у цій школі не було б жодної повної родини.
-Це очне яблуко. -Вона бачить.
-Бувай. -Це тату.
-Прем’єр-міністре. -Добридень.
-Прем’єре. -Він тут?
Так, авжеж. Я лиш…
-Джеймсе. -Томе.
Щось принести?
У вас є шоколад?
Шоколад?
Щось солодке на перекус.
Є «Персі Піґс».
-Ура. -Досі їси солодке, містере Креозот?
Лиш м’ятні вафлі.
Дякую.
Дякую, що не кинув мене.
Поки що.
-Це було найгірше? -Так.
Шкода, що вона з твого штату.
І що немає машини часу.
-Як Софі? -Доволі непогано.
Вона завжди такою була.
Поблажливою.
Гадаю, такою вона теж була.
Ні.
За 12 років шлюбу це вперше, клянуся своїм життям.
Ти надто серйозний.
Минуле — це минуле, наскільки я знаю.
-У вашому розкладі… -Знаю, дякую.
Я хотів змінити закон про імміграцію.
-З твого благословення. -Так, внось поправку.
Будь люб’язний із дружиною.
Може здатися, що люди дивляться на мене,
та насправді — на неї.
-Мам, а хто такі «Лібертини»? -Перепрошую?
Тут написано, що тато був лібертином.
-І нащо тобі це? -Це було в кабінеті.
Я ж казала не лізти туди. Не будь нишпоркою.
-Вибач. Що ти хочеш на вечерю? -Піцу?
Піцу?
Чудова ідея. Зараз приготуємо.
Але, мам, хто такі «Лібертини»?
Клуб в Оксфорді, у який входив тато з дядьком Томом.
Але що означає це слово?
Той, хто любить веселитися.
То пепероні чи сирна?
-Сирну. -Добре. Я покличу, коли буде готово.
Крістіно?
-Вона не допомагала з домашкою? -Ми закінчили.
Я одна з «Лібертинів».
Ні, це не так.
Чому ні?
Спитай тата. Іди. Я покличу.
Емілі?
ОСТАННЯ ПИЯТИКА «ЛІБЕРТИНІВ» З ОКСФОРДУ
Омерта, «Лібертини»!
Софі!
Чорт забирай.
Скажи, що калюжа, у яку я вступила, — це сидр, а не свіжа сеча.
Радше сеча друго- чи третьокурсника.
За те, щоб пережити перший тиждень.
За втечу від мами й тата.
-Вибач. -Вибач.
Вона ж днює та ночує в бібліотеці!
-Дуже смішно, Елісон. -Не думала, що ти прийдеш.
-Сама сказала, не бути таким ботаном. -А ти що, ботан?
-Так. -О, Голлі Беррі, Софі Ґрінуей.
Голлі Беррі?
Мене зачали на Святвечір.
-О боже. -Так, це був інший варіант.
До дна!
-Що вони роблять? -Це анальна пиятика.
Анальна що?
Алкогольна гра, яку люблять регбісти.
І деякі хлопці з клубу теж. Я бачу там трійцю лібертинів.
…і хоча я ліпше помру,
ніж зневажу думку поважної представниці Моревуду й Барнсфорду,
я мушу оскаржити її заперечення проти цієї поправки.
Поважну пані хвилює справедливість.
Поточна поправка до закону про імміграцію —
це найбільш справедливий варіант для працівників різної кваліфікації
з усіх законодавчих актів за останні 50 років.
Навпаки, він більш інклюзивний.
Шановні колеги,
якщо я чогось і навчився за свої 44 роки на Землі, це звучить так:
коли воно схоже на качку, ходить, як качка, і крякає, як качка,
то голосуйте за цю качку.
А як щодо качки, яку застукали за інтрижкою
з підлеглою качкою?
Що, на думку джентльмена, має зробити качка?
-Точно. -Так.
Плавати.
Дотримуйтеся порядку!
Він гарно себе показав?
Окрім інтрижки з удвічі молодшою підлеглою
і сексу у вестмінстерському ліфті до 11?
Я про палату громад. І вона не вдвічі молодша.
-А виглядає. -Він популярний.
Ви ж самі сказали, що він другий у рейтингу на sexymp.co.uk.
Він уже лідер.
Це вперше для Консервативної партії.
Крім того, він найталановитіший політик
від нас у палаті.
Якщо йому прилетить від MeToo,
ваша лояльність буде недоречною.
Це змусить людей замислитися про її причину.
На історії. Тут усе просто.
Знаменитий пастуший пиріг від Джеймса Вайтгауса.
-Хіба це не бабусин рецепт? -Покращений.
-Це версія 2.0. -Давно ми його не їли.
Я постійно його готую.
Та невже? Чому ж Таппенс мусила тричі повторювати рецепт?
Гадаю, просто минуло багато часу.
Крістіно.
Смакота, татку.
-Добре. -Серветки.
Так, Джеймсе. Це смачно.
Пальчики оближеш.
-Будеш вино? -Залюбки.
-Крістіно, тобі налити? -Ні, дякую.
Хочу запропонувати тост.
-За кого? -За маму.
Ні. Чому?
Бо вона найдивовижніша жінка.
-За маму. -За маму.
-Вибачте. -Та нічого.
-Я прочитала твій проєкт пропозиції. -І?
Він ульотний.
Шкода. Радикали кажуть, що це надто гуманно.
Що скажеш? Можна мені ще?
Боже, вибач. Пробач.
Пляшка пуста.
Ну, це пояснює, як ти скористалася мною.
О так. Вибач за це.
Ти де?
В офісі.
У таку годину в п’ятницю?
Ти здуріла. Приходь випити.
Я б радо, але з’явилась одна справа.
Зараз же свята.
Чорт забирай, дай собі пожити, Вудкрофт.
Ти зрадієш, почувши, що я п’ю скотч.
Це добре.
Тоді це можна полірнути шампусиком.
Батьки однієї дитини з мого класу знали, що саме я попросила в Санти.
-А де Ед і малі? -Він повів їх у кіно.
Тож у мене є десь година спокою, тиші та прання.
Приходь, ну ж бо.
Можемо потусити, доки я напиватимуся.
Я лиш відволічуся, доки не закінчу.
Що за справа?
Та як завжди. Але доволі резонансна.
-Не знаю, чи варто за неї братися. -Авжеж, варто.
Я не можу це обговорювати.
Не ламайся. Мені ти можеш сказати.
Люблю тебе.
Дякую, Кеннете. До зустрічі.
Так.
Це місис Вайтгаус?
ПРЕССЛУЖБА
А це не дружина Джеймса Вайтгауса?
-Софі. -Місис Вайтгаус.
Прокоментуєте роман чоловіка?
Місис Вайтгаус.
Софі.
Джеймсе.
-Вітаю, Вайтгаус. -Вітаю.
-Ваше пальто? -Дякую.
-Справді? -Я знаю.
Добридень.
-Привіт. -Привіт.
-Пам’ятаєш пана Г’юз-Девіса? -Авжеж.
-Як ви? -Дуже добре.
-Чудово. -Я тут дещо казав Джеймсу.
Я застав тут різну погоду
за три з половиною десятиліття.
Це не шквал і навіть не завади.
Лиш дрібний дощ, люба.
І глянь — він уже пройшов
Хлопці є хлопці,
але я певен, що цей засвоїв урок.
Моя дружина казала: «Раз — ще нічого, два — вали з богом».
Тому я відразу пішов.
Смачного вам.
Ти вибач за це.
Знаєш, я думала, що заїду сюди й буду в порядку,
та все повернулося.
Ти про інтрижку?
Ні.
Ні, я про страх.
Страх чого?
Я думала, що ми тоді дійшли згоди.
Я не така, як моя мати.
Я не житиму, як вона.
Не стану багатостраждальною дружиною.
«Раз — нічого, два — вали з богом». Та пішло воно.
Мене це не цікавить.
Я цього не переживу, Джеймсе.
Особливо серед політиків, де все, як на долоні.
Я завжди думала, що наш шлюб був…
чудовий.
Міцний.
Це було в ліфті?
Ти про що?
У якому я щойно піднялася сюди.
Це там ви також крутили роман?
Це про нього писали в заголовках?
Господи.
Мені дуже шкода.
Треба було знайти інше…
Це було необачно.
Соф, хоч яким жахливим був цей тиждень і все, через що я змусив тебе пройти,
та я вдячний за одне.
За впевненість у тому, що ти — та людина, з якою я хочу померти.
За яку віддам життя.
Усе, що мене хвилює, — наші стосунки, які я хочу виправити.
З тобою й дітьми.
Якщо ти скажеш мені…
я відмовлюся від усього.
Присягаюся.
Я підведуся й скажу міністрам, що подаю у відставку.
Зараз же.
Якщо ти цього хочеш.
Якщо в майбутньому немає тебе, Софі Вайтгаус,
то це лайно, а не майбутнє.
Точно не хочеш, щоб Кеннет підвіз?
Так ти приїдеш додому раніше.
Давай, Джеймсе!
Чорт, а вони швидкі.
Їх не зупинити.
Якби він був тупішим, це було б справедливо.
Але ні, твоєму хлопцю дісталися найкращі карти,
навіть «Оксфорд Блу».
Адоніс.
Що?
Воно походить від ханаанського слова «володар».
Він бог краси й пристрасті.
Голлі, Джеймс Вайтгаус уже зайнятий.
Я вийду за нього заміж.
Ти скажеш йому про це?
Він знає.
Хоч ще й не знає, що знає.
Молодець.
ПОЛІЦІЯ СВІДЧЕННЯ
БУДІВЛЯ ПАРЛАМЕНТУ
Джеймсе. Приємно бачити тут Софі.
Дякую.
ЛІФТ
НЕ ДОЗВОЛЬТЕ ПОКИДЬКАМ РОЗЧАВИТИ СЕБЕ
КОРОЛЕВА ПРОТИ ДЖЕЙМСА ВАЙТГАУСА
-Містере Вайтгаусе. -Так?
Детектив Вілліс.
Це моя колега, детектив Райдон.
Ми дзвонили вам.
Але в офісі не знають, де ви.
Я вимкнув мобільний, доки пив чай із дружиною.
Розумію, це серйозний злочин.
-А про що мова? -Про Олівію Літтон.
І що з нею?
Ми б хотіли поставити вам кілька запитань щодо звинувачень.
-У чому? -У зґвалтуванні, сер.
У зґвалтуванні.
Переклад субтитрів: О. Бурдейна