EN NETFLIX-SERIE
När jag först såg Areala var hon vacker, modig men trasig och döende.
Därför gav jag henne min gloria. Men inte bara för att rädda henne.
Jag kunde se den här världens lögner
och hur de skulle leda mänskligheten till kaos.
Jag tänkte att vi tillsammans kunde skapa nåt nytt.
En ny religion baserad på sanning.
Men jag behövde henne vid min sida.
Jag älskade henne.
Kärleken grumlade mitt omdöme.
För tusen år sedan, när Adriel kom till jorden,
började han bygga sin egen kyrka.
Inte vilken kyrka som helst, utan ett inverterat tempel under jorden.
Inverterat? Varför under jorden?
Det finns ingen historisk förklaring.
Adriel hävdade att han ville använda sin kyrka och dess kraft
för att ge människor en ny sanning, hans sanning.
Men Areala började misstro honom.
Hon bad Gud om vägledning.
Och Gud skickade henne ett svar…
…i form av ett vapen.
Förundrad av hennes gudomliga möte
tog Areala det nya vapnet
och svor på att få ett slut på Adriels styre.
-I slutändan… -Glorian fördärvade henne.
Jag borde ha förstått det.
Vapnet är för kraftfullt för nån människa att bära för länge.
Kvällen hon kom för att konfrontera mig såg jag henne i ögonen.
Och jag visste…
…att hon inte längre kunde se mig som mig själv.
-Hon såg mig som… -…ett monster.
En manipulatör och en lögnare.
En djävul.
De kämpade.
Adriel var oändligt starkare.
Men Areala hade nåt som han inte hade.
Hennes systrar.
Ja.
De var hennes sanna kraft och styrka.
-Hon vände hela… -…KSO emot mig.
Men hon visste att jag inte kunde dödas här.
Hon gjorde en attack som förde henne farligt nära.
Adriel fångade det korsformade svärdet med sin högra hand
och den vänstra körde han in i Arealas inre organ
och förde den uppåt för att greppa hennes hjärta.
Hon hade lyckats.
Att komma nära honom.
Med sin sista styrka placerade hon törnekronan på Adriels huvud.
Hon lurade mig.
Hon attackerade mig med ett vapen från andra sidan
som gjorde mig medvetslös och kraftlös.
När jag äntligen kvicknade till
förseglade de redan grottan som skulle bli mitt fängelse
i tusen år.
Areala gjorde den ultimata uppoffringen.
Och Adriels tempel blev hans grav.
Så Areala dog för att fånga honom?
Om det funkade en gång kan det funka igen.
-Visst? -Det är syftet med min orden.
Men Ava,
ingen har nånsin besegrat Adriel och överlevt.
Tja,
vi måste visst göra nåt historiskt.
Härifrån rapporterade Lilith senast.
Jillian?
-Vi behöver din hjälp. -Tyvärr, jag kan inte hjälpa er.
Jag vet att vi ber om mycket.
-Och jag vet att du hjälper Lilith. -Lilith är borta.
Snälla, ge er av.
Vad menar du med borta?
Ava.
Säg att hennes son är här.
Vad är detta?
Var är min…
Hej mamma.
Var är Lilith?
-Jag vet inte. Hon gick. -Vart då?
Jag vet inte.
Allt jag kan säga är att Lilith förändrades.
Inte bara fysiskt. Hennes mentala processer försämrades.
Hon sa att hon skulle söka hjälp nån annanstans.
Och lät du henne gå i ett sånt tillstånd?
Tja, hon är en interdimensionell varelse med kvantteleporteringsförmåga.
-Vad skulle jag ha gjort? -Nåt.
-Camila. -Vad?
Uppför dig.
Ers helighet.
Abbedissan, är du ensam?
Det är jag.
Jag har forskat om Adriel.
Berätta.
Jag kan inte prata nu.
Jag ber dig närvara vid en hemlig konklav i Madrid.
Du och alla andra jag kan lita på.
-Jag kommer. -Allt är inte förlorat.
Vi förlitar oss på vår tro.
Har du pratat med änglarna idag? Vad sa de?
Han kallade på mig, och sen kom ljuset och jag såg honom.
-Vi hittade den andra dörren. -Det förändrar allt.
Jag förnimmer fortfarande Adriels röst… som satte bilderna i mitt huvud,
använde mig.
Jag önskar…
-Jag förstod inte. -Hur skulle du kunna det?
Allt jag ville var att hela dig.
Det gjorde du.
Och jag är tacksam.
Jag är ledsen.
Det här måste vara svårt för dig.
Hur länge var det för dig på andra sidan?
Svårt att säga.
Fjorton, femton år.
Det måste ha varit ensamt.
Nej.
Jag var inte ensam.
Vart tog du vägen, Lilith?
Hon är med mig.
-Förlåt. -Förlåt, jag såg dig inte.
Förlåt.
Det är…
Jag hade huvudvärk igen.
Hur länge har du haft huvudvärkar?
Sedan klosterattacken.
En av de äldre systrarna…
Hon vidrörde mig.
Camila?
Jag tänkte inte på det då, men…
…det var då huvudvärkarna började.
Och…
…jag har hört röster.
Okej.
Följ med mig.
Michael!
Nej!
Följ med mig, mamma!
Jag sprang genom portalen.
På andra sidan… fann jag det jag trodde skulle vara himlen.
Det var inte som jag trodde.
Det var tomt… vidsträckt.
Jag vandrade i en öken, ensam, livrädd.
Tills jag hittades av änglar.
De tog mig till en lysande stad.
Till Reya.
Reya?
Reya är ett väsen.
Otroligt kraftfullt.
Hon är Adriels mästare.
Hans mästare?
Hon helade mig,
uppfostrade mig i hennes rike.
Tränade mig inför när jag skulle återvända till jorden…
…för att stoppa honom.
Stoppa honom?
Hur då?
Det kan jag inte säga. Inte ännu.
Det är som synkronicitet, visst?
På medeltiden huserade klostren folk som beskydd från religiös förföljelse.
Så det är bara passande att det här sker på ett hotell.
Vi borde kanske ändå diskutera situationen lite mer diskret.
Självklart.
Tack för att du tog med mig.
Den här konklaven är som en dröm för mig.
När vi kommer in, prata inte.
Lyssna på allt som sägs… och inte sägs.
Notera varje detalj.
-Allt som kan hjälpa oss. -Ja.
-Förlåt, jag blir så ivrig. -Be aldrig om ursäkt för dina gåvor.
Använd dem bara förståndigt.
Herregud.
-Det är ärkebiskopen av Canterbury! -Diskret.
Vänner, kollegor.
Tack för att ni kom med så kort varsel.
Varsågod och sitt.
Jag har samlat er för att diskutera ett brådskande ärende.
Ett som hotar självaste religionen.
Ni är här idag för att ni är lojala mot er tro
och de som representerar den.
Men det är jätteviktigt att inget vi diskuterar idag lämnar rummet.
Matteus 7:15 lyder:
"Akta er för falska profeter förklädda till får
som i själva verket är rovlystna vargar."
Vissa säger att en ängel är här för att befria mänskligheten från ondskan.
Men jag säger att en varg går bland oss.
Hur var alla år i underjorden?
Det var mörkt, oändligt.
Men till skillnad från ett kort människoliv… är jag inte ändlig.
Jag mäter tiden annorlunda.
Och jag är tålmodig.
-Väldigt tålmodig. -Så vad är du?
Jag är ängeln, Adriel.
Så vad är jag?
Det kan jag inte ens börja förklara.
Men jag kan visa dig.
Om du litar på mig.
Slut ögonen.
-Nej, sluta! Vad gör du? -Lita på mig.
Får jag visa dig nåt?
Är det Reya?
Nej. Michael!
Säg nåt.
-Vad? -Jag borde inte ha tvivlat.
Jag ville förändra saker, men…
Reyas sätt är det enda sättet.
Du har några ärr.
Sitt stilla. Var lugn.
Jag?
Jag är lugn.
Du är ingen bra lögnare.
Beatrice,
om Adriel är verklig hade alla böcker fel.
Tänker du nånsin på det?
Självklart.
Jag vet att det är hemskt, men ibland är det till och med svårt att be.
Ja.
-Jag förstår det. -Och det är inte bara jag.
Jag vet att det även påverkar abbedissan.
Och nu dig.
Oroa dig inte för mig. Jag mår bra.
Du är inte heller en bra lögnare.
Jag är bättre än du.
Jag gör bara mitt bästa för att hjälpa alla,
men det verkar aldrig räcka.
Det är inte ditt jobb att fixa allt.
Det är ingens jobb.
Jag vet att jag var tuff mot dig i början.
Du hade så mycket potential, och du var en sån nybörjare.
Jag ville inte se dig såras.
Du är den bästa av oss.
Hjärtat av oss.
Och även om vi inte är okej just nu så blir vi det.
Ja.
Vad är det?
Det är divinium.
Ser det ut som nån sorts…
…spik?
Det är ingen spik.
Det är ett kors.
-Ta ut det. -Jag kan inte.
Det är invävt i din ryggrad.
Öppna ögonen.
Jag borde aldrig ha litat på dig.
Jag ber om ursäkt för smärtan.
Men tyvärr var det enda sättet.
Men varför förblinda mig? Varför inte bara döda mig?
Lilith,
öppna ögonen.
Berätta…
…nu…
…vad du ser.
Jag ser…
…verkligheten.
Camila?
Jag ska se om dr Salvius kan blockera det Adriel gör med hennes teknologi.
Okej.
Och Camila…
Va?
Det som hände på museet var inte ditt fel.
-Jag borde inte… -Det är okej.
Tack.
Säg bara till om jag kan hjälpa till på nåt vis.
Beatrice.
Detsamma.
Vad menar du?
Jag tror att du vet.
Jag tror inte det.
Du och Ava.
Det är ett missförstånd. Det är min plikt att tänka på krigarnunnans säkerhet.
-Det är allt. -Du behöver inte skämmas.
Det är lätt att bli kär i en krigsnunna.
Att älska krigarnunnan är det svåra.
De tillhör en aldrig.
De varar aldrig.
Hur går det?
Jag bara övar.
Ava!
Är du okej?
Jag är okej.
Glorian, den slocknade igen.
Som på museet och i kyrkan.
Ja, det…
Det blir värre.
Varför händer det?
Jag vet inte.
Hur ska jag veta hur den fungerar?
Jag trodde att vi tränade för hårt, men…
Jag är okej.
Bea.
Jag måste bara sätta den på hans huvud, och sen…
Du vet att jag litar på dig.
Vi besegrar honom.
Jag vill tro att dina handlingar inte är dina egna.
Att du påverkats på nåt sätt.
Har jag det?
På nåt vis?
Du vet,
en annan bra sak med att ha vår frälsare ibland oss
är att när man än söker svar
kan man alltid bara fråga honom.
Ja, det kanske jag gör.
Herregud. Vad har hänt dig?
Jag träffade några gamla vänner.
Du verkar orolig.
Orolig? Nej.
Jag är ivrig.
Ja. Det är spännande, eller hur?
Bara två dagar till, min vän.
Och sen ska vi tillsammans överlämna den här världen till Adriel.
För vissa är Adriel en profet. För andra är han en frälsare.
Han har kallats för Kristi andra ankomst.
Men i själva verket är han inget av det.
Han är en charlatan.
Hur då?
Vi har sett farsoter, bölder, gräshoppor, dimman av rädsla.
-Hur kan en vanlig man skapa sådana saker? -Jag hävdar inte att han är en vanlig man.
Han kan vara en djävul, en demon, ett monster.
Jag säger att han inte är den allsmäktige gud han påstår sig vara.
Med all respekt, Francesco, är jag rädd att du är farligt naiv.
Låt oss anta att det är som de säger, att Adriel är riktig ängel.
Att förneka honom skulle kunna väcka Guds vrede.
Ärkebiskopen, en riktig ängel
skulle inte behöva använda teknologi från Arq-Tech
för att ge folk bölder.
Eller använda högfrekventa ljudvågor för att kontrollera gräshoppor.
Hur kan du känna till sånt?
Vatikanen infiltrerades av en förrädare
som berättade det under ett förhör.
Jag vet Adriels hemlighet.
Dessutom vet jag var han kommer att verkställa nästa steg i hans planer.
Vi måste konfrontera och krossa denna korrupta varelse
innan han förstör vår tro, vår kyrka och vår värld.
Tystnad, tack.
Ers helighet.
Å kyrkans vägnar
kan jag inte godkänna nån attack mot honom
förrän vi vet att han inte är den han hävdar.
Nej!
-Ni är bara rädda. -Ursäkta?
Ni fruktar Adriel.
Ni fruktar Guds vrede.
Ni är rädda att förlora er församlings stöd.
Men jag kan berätta att hans helighet har rätt.
Ni har inte råd att vänta med att konfrontera Adriel.
Vem är det här?
Jag…
Jag är Yasmine Amunet. Jag är ättling till en koptisk ordnen
som länge har förberett sig för Adriels återkomst.
Och vi har vetat från början vad Adriel är.
En djävul.
Skickad för att fördärva rädda män.
Det vore klokt att hålla tyst och lyssna på dina överordnade, flicka.
Och det vore klokt, ärkebiskop,
att lyssna på nån som vet mycket mer än du.
Hur vågar du, abbedissan?
Ska du låta de här kvinnorna tilltala mig som nån vanlig…
Våra systrar är döende.
Kvinnorna i min orden har blivit brutalt mördade
medan ni sitter och diskuterar Guds avsikter.
En massmördares integritet.
Det handlar inte om att skydda kyrkan.
Eller oss själva.
Adriel utgör ett globalt hot mot alla, både trogna och otrogna.
Om ni inte gör nåt
medan Adriels framtåg leder till miljontals döda…
…må Gud förbarma sig över era själar.
Sätt dig, Justin.
Abbedissan och hennes entusiastiska lärling har rätt.
Vi är inte här för att debattera.
För många har dött.
Förrädare infiltrerade våra högsta led.
Tiden för handling har kommit.
-Instämmer! -Ja.
Bra sagt, fader.
Vi har alla gjort allvarliga fel i vår respons på Adriel.
Vi var för avvisande,
ovilliga att se sanningen
och att ta honom på allvar.
Men vilka är med oss idag
i våra livs största teologiska kamp?
Idag tar vi de första svåra stegen
för att korrigera våra tidigare misstag.
Nej!
Prisa Adriel!
-Nej! -Nej!
Nej!
Be dina böner, syster.
Du först.
Din underskattning av Adriel bevisar ditt misslyckade ledarskap.
Din arvsynd, smetad över ett helt nytt kapitel.
I århundraden har ni fallit på knä och dyrkat en man,
en myt, en gud ni knappt kunde definiera.
Nu kommer en frälsare till er,
av kött och blod och ren obestridlig kraft.
Spara era fromma utrop.
Idag är era synder tvättade i blod!
Prisa Adriel!
Må Adriel ge er frid.
Den entusiastiska!
Francesco, kom!
Det är jag.
Kolla dörren där.
Kom igen! Vänta.
De är galna.
Inte galna. Besatta.
Undan.
Kom igen!
Det borde räcka.
Tack. Han kom mot mig.
Jag var rädd. Jag kunde inte tänka!
Du skötte dig bra. Andas.
Låt mig se ditt sår.
Camila. Hör du mig?
Abbedissan?
Jag hör dig.
Konklaven gick snett. Nästan alla är döda.
Är du skadad
Vi klarade oss, men vi är fast på 13:e våningen.
De är för många för att slåss emot.
-Vad behöver ni? -Ta oss härifrån.
Ers helighet. Drick det här.
Så mycket död, så många svek oss.
Till och med William. Det kunde jag inte ana.
Francesco.
Är det sant?
Att Adriel använder Arq-Techs teknologi för att skapa farsoterna?
Adriel håller ett möte hos Arq-Tech på morgonen den 23:e.
Jag samlade oss här för att jag trodde att de skulle hjälpa mig mot Adriel.
Nu är det för sent.
Det är inte för sent.
-Vi kan fortfarande besegra Adriel. -Hur då?
Vilka är med oss nu?
Ja, flera av våra gäster säger att de hörde skott på övervåningen.
DFF, kanske åtta eller tio. Beväpnade och troligen besatta.
Ja. De är besatta.
Vi kan inte kämpa mot dem i ett så trångt utrymme.
NÅT KOMMER UT FRÅN KORSET. BEATRICE
-Förlåt. -Dr Salvius.
Energin som Beatrice såg,
det är samma ström som har aktiverat Arken.
Det är bön.
Det är vad?
När du ber eller fokuserar djupt på en önskan
skapar din hjärna en unik elektrisk impuls.
Och jag tror att Adriel har upptäckt ett sätt
att omvandla impulsen till energi.
Därför har Kristian byggt all ledande infrastruktur.
Det kanske är därför Adriel behöver korsen.
Han leder om energin till sig själv.
Tror du att han stjäl böner från Gud?
Ja, Gud.
Vem det än är.
Jag hämtar nåt som blockerar signalen.
För att hindra Adriel från att påverka dig.
Tack, doktorn.
Herregud, vad är det nu?
Vilka är de?
Förstärkningar.
-Hur hittade de oss? -De hörde anropet.
Hej på er.
Letar Adriel efter mig?
Ta henne till mig.
Abbedissan? Det är Beatrice.
Hallen är fri.
Vi kommer.
Nej, jag följer inte med er.
-Francesco, de kommer att döda dig. -Nej.
Om de ville döda mig hade jag dött i det rummet.
Adriel behöver mig för att legitimera honom inför världen.
Det är hans slutmål.
Och det här är vår bästa chans att visa världen sanningen.
Jag tror att vi kan avslöja Adriel och sätta stopp för det här.
Abbedissan vi måste skynda oss.
Är du säker?
Kom tillbaka för mig.
Det ska jag.
Jag lovar.
Stanna! Skjut henne bara!
Fan.
Skit också. Fan!
Ava!
Nej! Ava!
Herregud, nej!
Ava.
Ava! Nej!
Snälla!
Jag vet att världen är hård och oförlåtande,
och jag vet att krigarnunnor dör.
Snälla, lämna mig inte.
Dö inte.
Vet du vad?
Jag vill helst undvika det.
Försiktigt.
-Förlåt. -Det är okej.
De kan inte slå oss, Bea.
Inte tillsammans.
Jag vet.
Förlåt mig, fader,
men du har syndat.
Må Gud förlåta dig, William, för du vet precis vad du gör.
Är det såhär Ava ser?
Nej.
Såhär ser du.
Bara du.
Du förändras inte, Lilith. Du blir renad.
Vi är båda utvalda för ett högre syfte.
Vägen vi ska vandra blir inte lätt.
Det blir smärta.
Du kanske känner den.
Du kanske orsakar den.
Men i slutändan skapar du en ny existens.
En där sann makt delas av alla,
inte bara gudar.
Vi har förmågan att skära igenom skuggorna
och avslöja ljuset som kastar dem.
Jag behöver dig vid min sida.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt