‎UN SERIAL NETFLIX
‎Vincent!
‎Ce fac?
‎Construiesc ceva.
‎Un cerc de rugăciune? Pe un câmp?
‎Stați aici! Mă duc să văd mai de aproape.
‎- Ava… ‎- Știu.
‎Orice-ai zice, ascunde ceva.
‎- Și noi ascundem ceva. ‎- Noi știm ce ascundem.
‎Dar nu știm ce ascunde el.
‎Ești invidioasă.
‎De ce aș fi?
‎Uneori îmi dai impresia ‎că nu-ți place când îmi fac prieteni.
‎Asta e…
‎E absurd.
‎Nu-mi place că ne pui în pericol ‎luând decizii pripite și nechibzuite.
‎De data asta n-o să fie așa. ‎Nu mai sunt aceeași. Credeam că știi asta.
‎Îi auzi?
‎Se petrece ceva.
‎- Ce fac acolo? ‎- Stau, pur și simplu.
‎Se roagă ca în transă, ‎în jurul acelei cruci ciudate.
‎Dar acum…
‎Ce naiba e aia?
‎Auziți? Uitați-vă!
‎Ăla e fum?
‎Nu.
‎E viu.
‎Vai, nu!
‎Fanatici religioși ‎care se roagă la altarul lui Adriel.
‎Cum le-a trezit venerația atât de repede?
‎Oamenii țin să creadă în minuni. ‎Mai ales în minuni vizibile.
‎Dacă nu urmărim ce trebuie? Lăcustele?
‎- Da. A fost bizar. ‎- Bizar?
‎Vreau să aflu ce ai mai văzut, ‎dacă o invazie de lăcuste te lasă rece.
‎Ce părere ai?
‎Un exemplar tipic ‎al genului ‎Schistocerca gregaria.
‎Nu are nimic deosebit.
‎Doar că a convocat-o un înger.
‎Bine. Pe bune, acum.
‎Rupeți în bătaie și știți ciudat de multe ‎despre starea teologică a lumii.
‎Iar ea se pare că știe și latină.
‎Așa că, fără vrăjeală.
‎Cine sunteți?
‎Să-ți spun cine suntem?
‎Călugărițe luptătoare sub acoperire.
‎Bine. Nu-mi spune!
‎Întâi, bube. Acum, lăcuste.
‎Recreează plăgile biblice.
‎Da. Trebuie să ne întoarcem.
‎- Nu încă. ‎- De ce?
‎Bea, doar știi ce urmează.
‎Lista plăgilor e deja făcută.
‎I-am jurat Maicii Superion ‎că te pregătesc să-l înfrunți pe Adriel.
‎Și, îmi pare rău, Ava, dar…
‎- Nu ești pregătită. ‎- Poftim?
‎Dă-o dracu'! M-am antrenat. ‎Cine ești tu să-mi spui asta?
‎Sunt prietena ta. ‎N-o să stau să mă uit cum mori.
‎Bine, fie!
‎Rămânem aici deocamdată.
‎Aflăm ce putem de la Miguel și Samariteni.
‎- Nu putem face nici asta. ‎- De ce?
‎Au intenții bune, dar sunt niște amatori
‎și sunt prea răzleți ca să ne ajute.
‎Nu știm nimic despre el.
‎- Știm că vrea să-l distrugă pe Adriel. ‎- Atât.
‎Nu știm ce planuri are.
‎Poate ne dă de gol ‎și Adriel află unde e Nimbul.
‎Ar fi sfârșitul nostru. Și al lumii.
‎Bine. Și ce ar trebui să facem?
‎Să ne antrenăm. ‎Ne antrenăm până suntem convocate.
‎Nu pot sta degeaba.
‎De dragul misiunii? ‎Sau… fiindcă îl are pe vino-ncoa'?
‎De dragul…
‎De dragul pasiunii lui pentru cauză. ‎Pentru că luptă.
‎- Doar atât? ‎- Categoric.
‎„Îl are pe vino-ncoa'.” ‎Parcă ai 70 de ani.
‎Am putea să pătrundem ‎în sediul lor, dacă mai vreți.
‎Mi-ar plăcea, dar mâine intrăm în tură.
‎Ne trezim devreme.
‎Sigur. Bine. Vă las acasă.
‎Încă vreo zece metri.
‎Acolo.
‎În florărie? ‎Acolo e sediul Ordinului din Madrid?
‎Coordonatele corespund ‎luminii rămase pe hartă.
‎Ne infiltrăm. Fii prudentă!
‎„Dumnezeu e în tot ce fac ‎și toată munca mea e întru slava Lui.”
‎Ecleziastul?
‎Dolly Parton.
‎Stai! Cine ești?
‎Stați! N-o să-mi faceți rău, nu?
‎Nu știu încă.
‎Voi sunteți, nu? ‎Ordinul Sabiei Cruciforme?
‎- Dumneata ești Maica Superion. ‎- Și tu?
‎Yasmine Amunet. Eu v-am convocat.
‎- Tu ai dat semnalul? ‎- Da.
‎Dar nu ești…
‎În OSC? Nu, eu…
‎Trebuie să vedeți ceva.
‎Nu știu ce să spun.
‎Altceva decât că îmi pare rău.
‎Dă-le odihnă veșnică, Doamne!
‎Scaldă-le în lumina eternă!
‎Odihnește-le în pace!
‎Amin.
‎- Amin. ‎- Amin.
‎A fost un atac global coordonat
‎menit să ne elimine ‎înainte să putem reacționa.
‎Așadar, cine ești?
‎De unde ai știut să vii aici? ‎Cum ai aflat de noi?
‎Sunt…
‎Îmi dau doctoratul la La Sapienza.
‎- Arheologie. Cruciadele… ‎- Nu se predă despre noi acolo.
‎Nu. Așa e. Bat câmpii. ‎Așa fac când am emoții.
‎- În fine, și când nu am emoții. ‎- Yasmine, calmează-te!
‎De ce ai venit aici?
‎Scuze…
‎Îmi pare rău, condoleanțe!
‎Sincer. Din tot sufletul.
‎Toată viața am așteptat clipa asta,
‎dar de ce am venit aici
‎nu vă pot spune.
‎- De ce nu poți? ‎- Am jurat că doar o persoană va afla.
‎Călugărița războinică.
‎Ești singură?
‎Poftim?
‎Te uiți la ea de 20 de minute.
‎Înseamnă că vrei ceva de la ea.
‎Da. Să mă asculte măcar o dată.
‎Și eu am o prietenă ca ea.
‎- Da? ‎- Da.
‎Și cum te descurci?
‎O fac să înțeleagă ‎că nu e singura prietenă din lume.
‎Dar dacă e?
‎Biata de tine!
‎Am zis „cu gheață”!
‎E cafea irlandeză, frate! Zău…
‎Ești reținută.
‎Da. Dureros, dar adevărat.
‎Ești un mister. Un labirint.
‎Ziduri peste ziduri, iar în centru, un foc
‎mistuit de dorul libertății.
‎Ava!
‎- Ava, l-am prins pe unul. ‎- Un ce?
‎Unul dintre ei. Vino cu mine!
‎Nu pot. Sunt la lucru.
‎Ai spus că e o luptă importantă.
‎Avem ocazia să aflăm informații de la el, ‎dar tu zici că ești la lucru?
‎Da, bine. Ai dreptate. Da.
‎Futu-i!
‎- Ava, ești teafără? ‎- Da… Cred că trebuie cusută.
‎- O duc eu. ‎- Hans, îmi ții tu locul?
‎- Nicio problemă. Du-te! ‎- Mulțumesc.
‎Bea! Bună! Trebuie să plecăm.
‎Bine.
‎Mulțumesc pentru discuție.
‎- Ce ți-a spus? ‎- Că nu e doar o singură prietenă în lume.
‎- Poftim? ‎- E o clinică alături. O să te coasă.
‎- N-am nimic. ‎- Nu. Ți-am văzut mâna.
‎I-am păcălit. Vezi? Poftim!
‎Adică umbli cu sânge artificial la tine?
‎Iluzioniștii nu-și dezvăluie secretele.
‎Hai!
‎Ce-i asta? Unde mergem?
‎Au prins un informator PN. Îl interogăm.
‎Asta e răpire.
‎- Parcă nu ne mai implicam. ‎- Lupți sau nu?
‎- Fie! ‎- Bine.
‎Trebuie să părăsim locul. ‎Ne-ar putea supraveghea.
‎Am o cameră la un hotel din apropiere.
‎Sunteți binevenite.
‎Trebuie să ne ascundem prezența. ‎Avem unde sta, dar e nevoie de discreție.
‎Nicio problemă…
‎- Camila. ‎- Nicio grijă, e doar un tranchilizant.
‎Voiai s-o legăm la ochi?
‎Lilith.
‎Bună ziua, mamă!
‎- Unde sunt ceilalți? ‎- Cella și Santo cercetează terenul.
‎Sunteți doar șapte?
‎Filiala are doar câteva săptămâni. ‎În alte orașe suntem mai organizați.
‎Primii născuți au o armată.
‎Nu știm mai nimic despre ei.
‎Atunci, să schimbăm situația! Haideți!
‎Dacă te identifică, ‎nu ești doar tu în pericol, ci și ei.
‎E din PN?
‎- Unde l-ați găsit? ‎- E dintre Primii născuți.
‎Proaspăt ieșit din pântec.
‎Se răzlețise de ai lui.
‎Matteo Russo. E din Roma.
‎Când ai hotărât să lupți în slujba răului?
‎O să ardeți în flăcările iadului ‎dacă nu vă supuneți iubirii lui.
‎Nu e cam pleonastic? ‎Să ardem în flăcări? Pe bune!
‎Nu sunt prea școliți.
‎O să ne spui tot ce vrem să știm ‎despre Adriel și planurile lui.
‎Altfel te așteaptă o noapte grea.
‎Capisce?
‎Ce…
‎Ce plănuiți? ‎Nu degeaba sunteți așa de mulți prin zonă.
‎Băiatul ăla are… Are ceva în suflet.
‎Ce vrei să fac?
‎Încă nu m-am gândit.
‎- Bună seara, părinte! ‎- Apostolul fie cu voi!
‎Bună seara!
‎Ați venit la Sărbătoarea Apostolului?
‎Suntem enoriași ai bisericii Sf. Francisc ‎de pe strada Bailén.
‎Da, o știu bine.
‎Credeți în miracole?
‎- Da. ‎- Foarte bine.
‎Căci acum apar pretutindeni.
‎- De când el e printre noi. ‎- El?
‎Îngerul. Adriel.
‎Sosirea lui prorocește o lume nouă.
‎Nu vă temeți!
‎Am spus să nu vă temeți!
‎Ce se petrece?
‎Cu puterea credinței…
‎nicio primejdie nu vă poate sta în cale.
‎Facă-se voia mea!
‎ULTIMA ORĂ ‎MARTORI LA MIRACOLUL LUI ADRIEL DIN MADRID
‎E autentic?
‎Da. Au fost sute de martori.
‎Exact cum a vrut.
‎Ne-a uzurpat intenționat sărbătoarea ‎ca să iasă în evidență.
‎Cum o face?
‎Destul! Să nu ne pripim!
‎Chiar dacă Adriel nu e înger…
‎Firește că nu e înger. ‎E un impostor, un măscărici.
‎Sfinția Voastră…
‎Par a fi fapte supranaturale autentice.
‎Dacă te-a impresionat asta, ‎cardinale Rossi,
‎citește despre David Blaine!
‎Oricare i-ar fi metodele, ‎le insuflă venerație.
‎Își extinde secta ‎și e tot mai îndrăzneț pe zi ce trece.
‎A devenit o amenințare reală.
‎- Pentru cine? ‎- Pentru Biserică. Pentru turma noastră.
‎Și pentru Sfinția Voastră.
‎Dacă îi recunoaștem faptele, ‎le dăm greutate.
‎Nu vom face asta.
‎Dar, cu discreție,
‎să aflăm tot ce putem ‎despre acest așa-zis înger!
‎Credeam că în ordinul tău ‎nu sunt permise gătelile.
‎- Poftim, mamă? ‎- Părul tău.
‎Da. Păi…
‎Voiam o schimbare.
‎Ai putea intra într-o trupă rock.
‎Nu cred că mai contează acum.
‎Adică?
‎Dacă ți-a fost refuzat Nimbul…
‎- Nu mi-a fost refuzat, mamă, am… ‎- Nu?
‎Atunci mi-l arăți?
‎O spui de parcă am eșuat.
‎Eram atacate.
‎Asta ți-a fost mereu firea, Lilith.
‎Scuze gârlă, zero fapte.
‎Te amuză asta?
‎Eu? Zero fapte?
‎- Cicatricile mele spun altceva. ‎- Nu spun nimic.
‎Spun că mama mea ține ‎doar la ce se așteaptă de la fiica ei
‎și refuză să vadă realitatea ‎femeii care stă în fața ei.
‎Am acceptat ‎singura realitate care contează.
‎Fiica mea nu va fi Călugărița războinică.
‎Noroc!
‎Familia mea a jurat de un mileniu ‎să apere lumea de revenirea lui Adriel.
‎Suntem o operațiune auxiliară OSC.
‎Dacă e așa, cum de n-am auzit de voi?
‎Fiindcă nu ne trădăm niciodată secretele.
‎Ordinul l-a creat Cora, ‎Călugărița războinică
‎succesoare a Arealei.
‎Și știm cum să-l oprim pe Adriel.
‎De asta o caut pe Călugărița războinică.
‎Ce rol are ea în asta?
‎Aș vrea să vă pot spune. Serios.
‎Dar sunt juruită de la naștere ‎să urmez o anume procedură.
‎Dacă Adriel se arată iar în lume,
‎secretul nostru trebuie predat ‎numai purtătoarei Nimbului.
‎Sunt datoare în fața lui Dumnezeu. ‎Știu că înțelegeți asta.
‎Mai mult decât crezi.
‎Atunci mă veți duce la ea?
‎Fă convocarea!
‎Vă cumpără credința ‎cu scamatorii ieftine de salon.
‎Magie de doi bani.
‎Tu. Tu știi adevărul.
‎Ai fost de față la Vatican. Spune-i!
‎Mă confunzi cu altcineva.
‎Spune adevărul și vei fi iertată!
‎Dă-i ce i se cuvine de drept ‎și el te va reîntregi!
‎Știi că el e ‎adevăratul purtător al Nimbului…
‎Scuze!
‎Mă enervează fanfaronada teologică.
‎Vino!
‎Nu!
‎- Mă duc să-l văd. ‎- Era posedat.
‎Posedat?
‎Din păcate, există mai multe lucruri ‎în cer și pe Pământ.
‎Ce? Citesc cărți.
‎Respiră. Bun. E bine.
‎Ce ai pe spate?
‎- Ne-am dat de gol. Să plecăm! ‎- Știu.
‎Doar… ai grijă de el, bine? ‎Și spune-i că îmi pare rău!
‎Nu înțelege situația.
‎Dar are dreptate.
‎Sunt un monstru.
‎Avem nevoie de ajutor.
‎Fruntea sus, William! ‎Am mai trecut prin năpaste.
‎Da. Dar aveam mereu o hartă care ne ghida.
‎Adevărat. De data asta, ‎suntem pe teren necunoscut.
‎- Nu. ‎- Cum vă e voia.
‎Adriel! Bun-venit!
‎Cum te simți la Vatican?
‎E impresionant. ‎Mai plăcut decât în catacombe, aș spune.
‎Te rog, ia loc!
‎Știi, în cavernele de sub noi ‎sunt butoaie cu rachiu din secolul XVI
‎care zac prăfuite în întuneric.
‎De mult uitate.
‎Ca mine, presupun.
‎Nu ajungeam la ele din mormânt, ‎dar simțeam că sunt acolo.
‎Le simțeam mirosul.
‎A fost agonizant ‎să le simt atât de aproape, atâta vreme…
‎fără să pot gusta.
‎Dar acum…
‎Acum mă pot bucura de toate.
‎Ce te aduce aici?
‎Nu pot să vin acasă?
‎La urma urmei, aici am avut lăcaș ‎cu mult înainte să te naști tu.
‎Iar prin prezența mea aici ‎a devenit leagănul puterii religioase.
‎Un loc unde milioane de oameni caută ‎mântuirea și alinarea suferinței.
‎N-a suferit destul omenirea?
‎Nu merită o lume mai bună?
‎- Pe toți ne așteaptă o lume mai bună. ‎- Da, desigur. Palatele tatălui meu.
‎Împărăția Cerurilor.
‎Știu.
‎Dar acum?
‎În lumea asta?
‎Noi doi am putea s-o schimbăm.
‎- Împreună. ‎- Împreună?
‎Cred că un bărbat capabil ‎să dea iluzia mersului pe apă
‎își poate înfăptui minunile și fără mine.
‎Aș putea.
‎Aș putea șterge clădirea asta simbolică ‎de pe fața Pământului
‎cu un simplu gest.
‎Dar de ce să fim dezbinați, ‎dacă împreună am fi mult mai puternici?
‎Putem vorbi între patru ochi, Sfinția Ta?
‎Nu te părăsesc, Părinte.
‎Vezi? Asta e venerație.
‎Și peste un miliard de catolici ‎îți dăruiesc aceeași venerație.
‎Asta înseamnă putere.
‎Acum înțeleg.
‎Ai nevoie de consfințirea Papei.
‎N-am nevoie de nimic.
‎Dar gândește-ta la parteneriatul nostru!
‎La ce am putea face.
‎I-am vindeca pe bolnavi, ‎am înverzi deșertul,
‎i-am hrăni pe flămânzi în trup și suflet, ‎am unifica lumea.
‎Cum ți-ar crește turma, ‎până ar rămâne doar o religie adevărată!
‎De ce ar accepta Sfinția Sa ‎o asemenea propunere?
‎Zău așa!
‎Sfinția Sa a trăit toată viața
‎cu gândul la același lucru.
‎Nu sunt primul ‎care îi oferă omenirii mântuirea.
‎Din păcate, predecesorul meu
‎și-a ratat misiunea.
‎Nu s-a mai întors.
‎Eu nu am de gând ‎să trec prin același chin.
‎Nu. O să treci ‎prin flăcările iadului și osânda veșnică.
‎Te voi izgoni! ‎Dispari din acest loc sfânt!
‎Ascultă-mă bine, Francesco!
‎Un mileniu, Biserica Catolică ‎mi-a folosit puterea zăvorâtă aici
‎ca pe o baterie divină ‎cu care și-a alimentat ascensiunea.
‎Cred că-mi ești dator.
‎Oferta rămâne valabilă. Meditează la ea!
‎Cine e?
‎Sora Lilith. Putem vorbi?
‎Îmi pare rău, Lilith. ‎Momentan nu primesc vizite.
‎Am nevoie de ajutor, doctore! ‎Mi se întâmplă ceva.
‎Nu am la cine apela.
‎Bine, rămâi acolo! Cobor imediat.
‎Să nu mai pierdem vremea!
‎Ai dureri?
‎Nu.
‎Ce-i asta?
‎Convocarea. Un cod de urgență al OSC.
‎Sunt în Madrid.
‎Trebuie să te duci acolo?
‎Nu.
‎Am ceva mai important de făcut.
‎Dar mai întâi ‎trebuie să le spun despre Mary.
‎Unde să plecăm? Nu putem fugi așa.
‎Nu știu.
‎Trebuia să te ascult.
‎Nu putem schimba ce e, doar ce va fi.
‎Bea…
‎- Îmi pare rău. ‎- Zău?
‎Fiindcă asta arată regret,
‎iar cine regretă tinde să aibă grijă ‎să nu-și repete greșelile.
‎- Dar tu… ‎- Ce?
‎Tu… Tu faci ce te taie capul.
‎Ieși în calea pericolului, dusă de emoții,
‎și ne tragi și pe noi ‎și restul lumii după tine.
‎Să-mi bag picioru', te rog să mă ierți!
‎Nu eu am cerut să rămân paralizată.
‎Nu eu am cerut să mor.
‎Și în niciun caz n-am cerut să mi se vâre ‎în spate nimbul unui jeg de înger,
‎ca să lupt cu demoni ‎pentru Biserica Catolică!
‎Crezi că mi-e ușor?
‎Crezi că mi-e clar ce să aleg?
‎Fac tot ce pot!
‎Băga-mi-aș!
‎Ava…
‎Îmi pare rău!
‎Nu.
‎Mie îmi pare rău.
‎Pentru tot.
‎M-am pregătit mereu pentru asta.
‎Uneori uit că tu n-ai făcut-o.
‎Dar datoria mea e să te ajut.
‎Doar datoria?
‎Bine…
‎Și plăcerea mea.
‎Bea…
‎Convocarea.
‎E pentru întregul OSC.
‎E un fel de cod ‎pe care doar membrele îl pot descifra.
‎Cod de călugărițe. Tare!
‎Le convoacă pe toate membrele OSC ‎când amenință un pericol major.
‎Ce înseamnă?
‎Literele formează un tipar. ‎Plecăm la Madrid.
‎Stai! Mai e un mesaj.
‎Doar câteva cuvinte.
‎„Am pierdut-o pe Mary.”
‎Stăpâne Adriel!
‎Ce ai acolo?
‎Convocarea Ordinului.
‎Se adună supraviețuitoarele.
‎Atunci, du-te la ele!
‎Subtitrarea: Liana Oprea