EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
De svar, vi leder efter, står heri.
Den første del er på latin. Kan nogen læse det?
Ja, privatundervisning.
Bare jeg kunne tale latin.
"Historien om englen Adriels død.
Den første Krigernonne, Areala, dannede Det Korsformede Sværds Orden
af kvinder, der var trofaste mod kirken og ville kæmpe og dø for deres tro."
Stop!
"Englen Adriel var stolt af Areala.
Men fordi han gav sin Glorie til Areala, måtte han leve og dø som en dødelig.
Hans jordiske rester blev gravlagt midt i den gamle dødeby Necropolis.
I årtier udstrålede en umådelig kraft fra Adriels Grav.
Det blev en pilgrimsmål, hvorom man sagde, at det kunne helbrede de syge og døende.
Andre følte en stor styrke, hvormed de besejrede deres rivaler.
Kraften fra graven kunne bruges til godt eller ondt.
Og dens ry som helligt sted blev legendarisk,
indtil søstrene besluttede, at dens energi var for stærk for almindelige mennesker.
Adriels jordiske rester blev låst inde i en enorm krypt.
I stedet for en dør placerede de en vældig stenblok,
som forseglede graven for evigt.
Symboler mod gravrøvere stod indhuggede over ordene Et defunctis requiem.
-Hvad betyder det? -"Lad de døde hvile."
"Med tiden blev graven glemt, begravet af vejret og jorden,
indtil en ny by voksede frem på stedet.
Vatikanstaten.
Shannon skrev, at engleknoglernes unaturlige energi kunne styre dæmoner.
At de forankrer dæmonerne i vores verden.
Hold da kæft.
Hun mistænkte kirken for at kende til det.
-Fader, har du hørt om det før? -Det har jeg.
En uhellig alliance, der skal binde folk til kirken.
Så længe der er mørke i verden, kommer folk til os efter lys.
-Jeg nægtede at tro det. -Men Shannon troede på det.
Det giver mening. Ingen kan gennembryde de tykke mure.
Men Krigernonnen kan fase igennem.
Hvis Duretti bliver pave,
kan han lade Glorie-bæreren fase ind og hente kraften.
-Kunne han ikke det før? -Måske prøvede han.
-Det ville Shannon ikke gøre. -Han måtte finde en ny Gloriebærer.
Derfor smed han alle ud, der ikke var loyale.
Tror I mig nu?
Men hvordan gavner det Duretti, at han får fat i knoglerne?
Bogen sagde "kontrollere".
"Bæreren af Adriels relikvie skal herske over dæmoner."
De kan blive et våben. Han kan besætte og ødelægge sine fjender.
Vi må ind i graven før Duretti.
Hvis vi finder liget, og det er, som Shannon sagde,
er det så bevis nok for jer?
Det må det vel være.
Fader, hvis Adriels knogler bringer folk til troen,
ville vi så ikke svække den katolske tro?
Det er forskellen på os. Jeg tænker mere på søstrene end kirken.
Det er ikke fair.
Men hvis vi fjerner Duretti, kan vi samle Ordenen igen.
Ava, bogen siger, at gravens vægge er 11.5 dirra tykke.
Det er seks meter. Det er langt at fase.
-Jeg kom ind i Shannons hemmelige rum. -Du sad også fast i en halv meter mur.
Jeg kan træne, søster Perfekt Hukommelse.
Hvordan finder vi denne grav, begravet under århundreders jord
nede i Vatikanets gamle katakomber?
Vi spørger en ekspert.
Åh nej, du er tilbage.
Ja. Vi skal tale med Kristian Schaefer.
Jeg skal hjælpe med at bryde ind i Vatikanet
og skabe en endnu større konflikt med kirken?
-Ikke dig. Ham. -Men...
Vi håber, at hr. Schaefer kan hjælpe med at finde graven.
Det er også lidt dig. Jeg skal have et sted at træne.
Vi har mistet vores hjem.
Vi skal også bygge mure på en tykkelse fra en til seks meter.
Hvad får vi ud af det?
Hvis knoglerne er så magtfulde, kan du bruge dem til din maskine.
-Er det, som du ønskede? -Ja, jeg er bare overrasket.
Har I en beton-ekspert?
-Tak, dr. Salvius. -Held og lykke.
Jeg læser videre i bogen.
Okay. Lad os prøve det.
Sådan! Pærenemt.
-Hvad var det? Otte fod? -Fire.
Men jeg klarede det knaldgodt. Hvad er det næste?
Jeg fik adgang til Vatikanets digitale arkiver,
og lod vores dataprocessorer udarbejde et kort over Vatikanets katakomber.
Hvor er graven?
Forskerne kunne kun identificere 37 procent af gravene.
Og ikke Adriels.
Lad os tage chancen og bare lede efter den.
Det vil tage måneder.
Medici-familien kortlagde Necropolis, da Vatikanet blev bygget.
Det kort kan måske vise vej til graven, men...
...det blev udlånt og stjålet for årtier siden.
-Kan du beskrive det? -Ja, men det er væk.
Man skal kende det sorte marked bare for at begynde at lede.
Jeg kan... muligvis være til hjælp.
Afløs søstrene ved post to og seks, så de kan hvile.
-De skal være friske til næste vagt. -Vil forræderne vende tilbage?
Vi kan kun håbe.
Er der nogen?
Så længe var hun ikke om at komme gennem to blokke.
Bør vi være bekymrede?
Ava!
-Jeg tror, jeg tissede lidt. -Hvad skete der?
Det er virkelig noget lort efter den første meter.
Jeg mistede orienteringen.
Det er, som om jeg er solid, og væggen faser rundt om mig.
Som at gå gennem sirup.
Men jeg kan mærke stenenes vægt omkring mig.
Og det føles, som om de prøver at trænge ind i mig og opfylde mig.
Og knuse mig.
Måske kunne jeg vejlede dig?
Det kan jeg hjælpe med.
Kristian sagde det sorte marked. Det her ligner mere en Picasso-forhandler.
Jeg kender én, der kan hjælpe os.
Han kan huske alle hælervarer, han nogensinde har solgt.
-Hvor kender du fyren fra? -Fra et andet liv.
Vent her.
Nej.
Fint. Gør ligesom jeg.
Det er ret sejt.
-Jeg leder efter Esteban. -Vi har lukket.
-Hør, Señor... -Sig, at Vincent er her.
Skrid.
Hvorhen?
Hvad sker der?
-Hej, Esteban. -Vincent.
Forlad os. Jeg leder efter en sjælden vare.
Naturligvis. Denne vej.
GPS-enhed.
Og øretelefonerne?
Jeg ved ikke, om de kan klare at gå gennem beton.
-Kan du høre mig? -Ja. Jeg står lige her.
Nu skal du bare se her.
Halvanden meter. Fortsæt ligeud.
-Du er stoppet. -Jeg er faret vild.
Gå to skridt i en tilfældig retning.
-Drej 90 grader til højre og fortsæt. -Jeg vil ud. Få mig ud!
Et par skridt endnu. Du kan gøre det.
Ava?
Det er okay. Du gjorde det.
Tak.
Jeg ved ikke, hvad der skete. Jeg... Jo længere jeg er derinde...
Du mister styrke. Du dræner Gloriens energi.
Og hvis energien slipper op...
-Så sidder jeg fast i en skide væg. -Ja.
Jeg skal have mere energi for at klare seks meter.
Jeg har forstærket Glorien før.
Ved at sætte strøm til mig som et juletræ. Jeg kan ikke gå rundt på den måde.
Ava.
Lilith.
Du er dehydreret.
-Et par dages hvile burde hjælpe. -Tak.
-Dr. Salvius, må vi... -Javist.
Hvordan er det muligt?
Vi begravede hende.
Hvorfor tror alle, jeg er død?
Hvad er det sidste, du husker?
Jeg var i pakhuset... sammen med Mary.
Vi forfulgte Ava, da Tarasquen kom.
Og så...
Alt gik i sort.
Det næste, jeg husker, er fra Kattehulen.
I ved noget. Tal.
Mary sagde, at Tarasquen tog dig.
Den gennemborede dig med kløerne.
-Og slæbte dig med til... -Vi troede, du var fortabt.
Gud har givet dig endnu et liv.
Hvad er der galt?
Hvem har det nu?
Det er mange år siden. Jeg husker det ikke.
-Du husker det ikke? -Nej.
Så din berømte hukommelse har endelig svigtet dig.
Her er det. Mediciernes kort.
Det har haft mange ejere. En privat samler har det.
Navn og adresse.
-Du skulle være blevet i bilen. -Du skulle have været ærlig.
Ava.
Nå, hej. Jeg ville bare... Hvordan har hun det?
-I live, utroligt nok. -Godt.
Godt.
Du bør tale med hende.
-Hun skal sikkert hvile sig, så... -Hun råbte dit navn.
Hvad er du bange for?
For det første prøvede hun at myrde mig.
For det andet ofrede hun sig for mig.
Hun trådte ind foran uhyret og gav sit liv for mig, og jeg...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
-Hun sover. -Godt.
-Bliv hos hende. -Okay.
Jeg fandt en historie i bogen. Den kan måske hjælpe.
Det er fra Krigernonnen søster Melanie.
"Jeg blev til Krigernonnen i sommeren 1942,
da jeg flygtede fra arbejdslejren Dachau."
Hvordan kunne hun være jødisk og nonne?
De forfulgte også andre, der adskilte sig. Ikke kun jøder.
Hun var lesbisk.
Åh, Gud. Nazister er bare noget lort.
"Hjemme i Frankrig sagde Moder Superion, at missionen ikke omfattede nazister.
Hun sagde, at min vrede kom fra had. Og had var ikke i vores jurisdiktion.
-Oversætter du det fra fransk? -Hør nu efter.
Sejt. Læs videre.
Men i går nat kom jeg forbi en gruppe nazi-officerer i en fransk bar.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte, da jeg gik derind.
En løjtnant ville danse med mig.
Da jeg nægtede, greb han mit håndled
og så mit tatoverede nummer fra Dachau.
Jeg lod ham se det.
Han skulle se det.
Han så på mig som på et skadedyr.
'Juden,' snerrede han.
'Nein,' svarede jeg.
'Lesbich.'"
"Lesbich."
"Hans venner omringede mig.
-Jeg huggede dem ned med Sværdet." -Sådan skal det være!
"Men Moder Superion havde ret.
Hvert hug kom fra had.
Et had over, at jeg var bange for at være mig selv.
Jeg rasede i en storm af deres blod, indtil løjtnanten trak sin pistol.
Jeg kunne ikke nå ham.
Han sagde, han ville sende mig tilbage til lejren.
Jeg kan ikke forklare det næste.
Ved tanken om at vende tilbage til lejren lagde jeg al frygt, had og smerte bag mig.
Glorien blussede op med et blændende lys ulig noget, jeg før havde set.
Nazistens kugler smeltede bort,
sammen med hans pistol, hans krop og en stor del af væggen.
Jeg faldt sammen i barens ruiner, drænet.
Jeg ved ikke, hvordan jeg tilkaldte denne energi.
Men i det øjeblik følte jeg mig fri.
Befriet.
Jeg følte, at jeg var mig selv."
Jeg prøvede at sige det. Jeg har svoret at glemme min fortid.
-Så var tatoveringerne en dårlig ide. -Du af alle burde kende til at fortryde.
Det ved du, jeg gør. Det er pointen.
-Vil du tale om det? -Det er intet. Det er fint.
En historie om en benhård Krigernonne får dig til at græde, og det er intet?
-Din uvidenhed kan virkelig være træls. -Hov, hov. Hvad er det, der sker?
Du fatter som sædvanligt intet.
Søster Melanie trak på noget i sin sjæls kerne.
og det forstærkede Glorien.
Hvis du vil gennem seks meter sten, må du overvinde din smerte.
Hvorfor er du vred på mig?
Jeg er ikke vred på dig.
Undskyld.
Det er ikke dig.
Det er alle andre end dig.
Hele mit liv har folk prøvet at gøre mig til noget, jeg ikke er.
At gøre mig "normal"...
...eller i det mindste "acceptabel".
Jeg blev god til så mange ting for at give mig selv værdi
på trods af mine fejl...
...eller det, jeg lærte, var fejl.
Jeg prøvede at tilpasse mig.
Men når de straffer en for at være anderledes...
...begynder man at hade det, man er.
Og det, man elsker.
Det, der skulle gøre en lykkelig...
...bringer kun smerte.
Smerten gjorde mig til Krigersøster.
Du må ikke hade det, du er.
Det er smukt.
Din smerte gør mig ondt.
Det behøves ikke.
For nu kan vi bruge din.
Vi afbryder alarmen, bryder ind, finder kortet og skrider.
Nej. Stedet er for stort til, at vi kan gennemsøge det.
Han skal vise os, hvor det er.
Fint.
Mediciernes kort over Vatikanets katakomber. Hvor er det?
-Jeg vidste ikke, det var stjålet. -Hvorfor var det så låst inde?
Hvad nu?
Nu venter vi.
-Hvad så? -Jeg prøver at slippe væk fra Beatrice.
Held og lykke med det.
Ava.
Hej.
Godt, du er tilbage.
Virkelig?
Jeg ved det ikke.
Du reddede mit liv.
Du er en af os.
Jeg skulle have været på din side, ikke imod dig.
Duretti udnyttede min stolthed, og jeg glemte mit...
...mit ansvar.
Kan du tilgive mig?
Det har jeg lige gjort.
-Jeg er glad for, du ikke er død længere. -I lige måde.
KRISTIAN DET ER ÆGTE
Okay. Vores handel er afsluttet.
Du er halvvejs.
Du klarer det fint.
-Hvor langt er jeg? -Fjorten fod.
-Fuck! -Koncentrér dig.
Væggen er din frygt. Den er din dybeste smerte.
Hvorfor kan du ikke komme igennem den?
-Jeg mangler energi. -Det er ikke det.
-Jo, det er. -Det er en fysisk begrænsning.
-Det er ikke din sjæl. -Jo, det er, for fanden!
Dræner jeg Glorien, bliver jeg lam igen.
Dét er din frygt.
Lammelsen.
Det er ikke det. Jeg er bange for at være alene.
Efterladt i en sygeseng uden nogen til...
-Uden nogen. -Men det sker aldrig.
Uanset, om du så er lam, eller er overstrøet med bylder
eller er et hoved i en sæk.
Du har stadig os.
Vi forlader dig aldrig.
-Mener du det? -Det ved du.
Ava?
Du er på seksten, sytten.
Atten. Du er der næsten.
Nitten.
Du klarede det.
Kun med din hjælp.
Glorien er næsten drænet.
Vi må lave flere tests.
Vi skal vide, hvor hurtigt den genoplader, så du kan komme ud af graven.
-Kan du klare et par forsøg til? -Ja.
Jeg er med dig hele vejen.
Jeg var et barn.
Kurér for kartellerne.
Jeg var god, hurtig, kunne holde min mund.
Med tiden blev jeg forfremmet til håndlanger.
Pengene var berusende.
Det var et grimt, men godt arbejde. Må Gud tilgive mig, jeg elskede det.
Indtil jeg så lyset.
Da jeg gik ind i Ordenen...
Jeg troede, jeg havde fundet svaret.
Mørket i mit indre måtte være en dæmon.
Men Krigernonnen så min sandhed.
Jeg havde ingen dæmon. Det var bare...
...mig.
Jeg frygter, at selvom vi ødelægger knoglerne og...
...befrier verden for dæmoner, vil dette mørke stadig være i mig.
Du skulle ikke se mig sådan.
Vil du spille dét der hele dagen?
-Har du nogen ønsker? -Jeg ønsker stilhed.
Du ser bleg ud.
-Hvordan har du det? -Som om jeg har været i Helvede.
Jeg skal nok klare det.
Min mor er fra Inverness i Højlandet. Hun har følgende remedier:
Whisky, bøn og nældete.
Se bare? Allerede bedre.
Min mor ved, hvad hun gør.
Hvad tror du, der vil ske?
Med os? Med Ordenen?
Vi klarer os.
Vi finder ud af det. Det gør vi altid.
Hvad er der galt?
Jeg har det fint!
Jeg fandt graven. Tre niveauer nede.
Det meste er bygget under Konstantin, i den Anden Periode, men...
Bare peg på den.
Her.
Adriels Grav.
-Tak for hjælpen. -Hvordan fandt I kortet?
Det er derfor, jeg har haglgeværer.
Du ser glad ud.
Fordi hun er tilbage.
-Hvem? -Ava. Jeg har det bedre, når hun er her.
Hvad er der galt, mor?
Jeg er bekymret for dig.
Det er jeg ked af.
Mødre skal være bekymrede. Ved du hvorfor?
Fordi når man elsker nogen så højt, vil man gøre alt for at beskytte dem.
Det ved jeg, du vil.
Godt.
Jeg har nyheder.
Vi har fundet den anden dør.
Det vil forandre alt.
Hallo?
Du er søster Shannon.
Bare jeg havde kendt dig.
Vi mødes alle i sidste ende.
I dette liv eller det næste.
Du efterlod denne.
Ikke til dig. Bare den næste.
Du har læst deres historier.
Kun et par stykker.
-Der er så mange. -Ja.
Men de er korte.
Så meget uopfyldt potentiale.
Så mange spildte liv.
Og hvorfor?
Jeg mener...
Jeg har ikke styr på det hele, men...
-For at beskytte verden mod dæmoner? -Glorien er en byrde.
For stor for ét menneske.
Jeg var ensom.
Men den gav mig en familie.
Også mig.
Tror jeg.
En familie, der døde én efter én for øjnene af mig.
For missionen.
Hvad sker der?
Hvad er der galt? Kan jeg hjælpe?
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre?
...skal gøre?
Jeg må stoppe det.
Hvad?
Vi skal have en ny plan.
-Bliv der! -Lad mig hjælpe.
-Det kan du ikke denne gang. -Fortæl mig, hvad du laver.
-Prøver at ødelægge divinium med Glorien. -Hvorfor?
Fordi så kan jeg ødelægge Adriels relikvier.
-Det var ikke planen. -Vi har en plan.
Vi afslører Duretti, så vi kan genoptage missionen.
Missionen er problemet.
Den ene Krigernonne dør efter den anden. Hvem bliver den næste? Dig?
Dig?
Hvis Shannon har ret,
og Adriels relikvier holder dæmonerne her, må vi ødelægge knoglerne.
Ikke flere dæmoner. Ikke flere Krigernonner.
Dødens cyklus skal slutte.
Vi kan stoppe det.
Jeg kan stoppe det.
Jeg bliver den sidste Krigernonne.
Tekster af: Andreas Kjeldsen