EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Svaren vi letar efter finns här.
Det första kapitlet är på latin.
Kan nån läsa det?
Ja, privatskola.
Jag önskar jag kunde latin.
"Historien om ängeln Adriels död.
Som första krigarnunna bildade Areala Korssvärdsorden.
Hon samlade kvinnor trogna kyrkan,
villiga att slåss och dö för sin tro."
Vänta!
"Ängeln Adriel var stolt över Areala.
När han gav henne sin gloria tvingades han att leva som en dödlig.
Och dö som en.
Hans kvarlevor placerades i en hedersgrav i mitten Nekropolis,
de dödas forntida stad.
I årtionden kände folk enorm kraft som strålade från Adriels grav.
Den blev en vallfartsort.
Vissa tog med sjuka och döende, som sägs ha blivit helade.
Andra kände en styrka, som de använde för att besegra rivaler.
Kraften från graven kunde användas för gott eller ont.
Dess rykte som en helig plats blev legendarisk,
tills systrarna ansåg att den andliga energin
var för mäktig för vanliga människor.
Adriels kvarlevor låstes in i en enorm stenkrypta,
med en jättelik sten istället för dörr, som förseglade ängelns viloplats.
För att skrämma gravplundrare,
ristades varningar in i stenen med orden et defunctis requiem."
Vad betyder det?
"Låt de döda vila."
"Med tiden glömdes graven bort,
begraven av väder och jord,
tills en ny stad uppstod på platsen.
Vatikanstaten."
Shannon skrev att energin i ängelns ben
kunde kontrollera demoner.
Att den förankrar demoner till jorden.
Helvete.
Hon anade att kyrkan visste det.
Fader, har du hört det förut?
Ja.
En djävulspakt som håller folk beroende av kyrkan.
Så länge det finns mörker i världen, söker sig folk till oss för ljus.
Jag har vägrat tro på det.
Men Shannon gjorde det.
Det stämmer. Gravväggarna är för tjocka att ta sig genom.
Förutom för krigarnunnan som kan fasa sig in.
Om Duretti blir påve,
kan han beordra gloriabäraren att fasa in och sen överta makten.
-Kan han inte det ändå? -Han kanske gjorde det.
-Men Shannon skulle aldrig det. -Han vill ha en bärare han kan styra.
Därför fördrev han alla som inte var lojala.
Tror ni mig nu?
Jag förstår inte hur det gynnar Duretti att lägga vantarna på benen.
Det stod "kontroll".
"Den som bär Adriels relik ska bli demonernas herre."
Han kan använda dem som vapen. Ta fiender i besittning och förgöra dem.
Vi måste in i graven före Duretti.
Om vi får kvarlevorna och de är vad Shannon sa att de är,
blir de bevis nog för dig?
Jag antar att det får duga.
Fader, om Adriels ben verkligen får folk att tro,
skulle inte avlägsnandet försvaga hela den katolska tron?
Det är skillnaden. Jag bryr mig mer om systrarna än kyrkan.
Det var orättvist.
Se det så här. Gör vi oss av med Duretti kan KSO räddas.
Det står att gravväggarna är 11,5 dirra tjocka.
Det är sex meter. Det är en lång fasningsväg.
Jag kom in och ut ur Shannons rum.
Minns du när du fastnade i väggen?
Jag övar, syster Fotografiskt minne.
Och hur ska vi hitta denna grav,
begravd under sekel av jord
i en labyrint av forntida katakomber under Vatikanen?
Vi frågar en expert.
-Herregud, du är tillbaka. -Ja. Vi måste prata med Kristian Schaefer.
Du vill att jag hjälper dig in i Vatikanen
och förvärrar mina problem med kyrkan?
Inte du. Han.
Tja...
Vi hoppades att mr Schaefer kunde hjälpa oss hitta Adriels grav.
Och du också. Jag måste öva nånstans.
Vi har blivit utkickade.
Vi behöver tegelstenar för barriärer av olika tjocklek, en till sex meter.
Vad får vi ut av det?
Om benen är lika kraftfulla som det sägs,
kan de driva din maskin.
-Det var väl vad du ville? -Ja.
Jag är bara förvånad.
Har du en gigantisk tegelstenskille?
-Tack, dr Salvius. -Lycka till.
Jag fortsätter studera journalen.
Okej. Då kör vi igång.
Okej! Lätt som en plätt.
Hur långt är det? 2,5 meter?
Drygt en.
Men jag lyckades galant.
Vad gör jag nu?
Jag har tagit mig in i Vatikanens digitala arkiv,
och genom våra dataprocessorer
kartlagt katakomberna under Vatikanen.
Så var är graven?
Bara 37 procent av gravarna har kunnat identifieras vid utgrävningarna.
Adriels var inte en.
Jag tycker att chansar på att vi hittar den.
Det kan ta månader.
Medicéerna beställde en karta över Nekropolis när Vatikanen byggdes.
Den kan identifiera var graven är,
men kartan lånades ut och stals för årtionden sen.
-Kan du beskriva den? -Jag vet hur den ser ut, men den är borta.
Man måste känna till svarta marknaden för att börja leta.
Jag tror jag kan...eventuellt hjälpa till.
Ersätt systrarna på post två och sex. Säg åt dem att vila.
Jag vill att de är utvilade till nästa skift.
Tror du förrädarna återvänder?
Vi får hoppas det.
Nån där?
Det tog inte så lång tid med två betongblock.
Borde vi oroa oss?
-Ava! -Jag tror jag kissade lite.
Vad hände där inne?
Det suger efter ett par meter.
Jag blev förvirrad och gav upp.
Det känns som om jag är kompakt och väggen fasar runt mig.
Som att gå genom sirap eller nåt.
Men hela tiden kan jag känna massan hos stenen omkring mig.
Ju längre jag är där, desto mer känns det som den försöker ta mitt utrymme
och krossa mig.
-Tänk om jag kan vägleda dig på nåt sätt. -Jag kan hjälpa till.
Kristian sa svarta marknaden.
Det ser ut som där Beatrices föräldrar köper Picasso.
En man här kan hjälpa oss.
Han har ett fotografiskt minne av alla stulna artefakter.
-Hur känner du honom? -Från ett annat liv.
Vänta här.
Nej.
Okej då.
Gör som jag säger.
Det är sexigt.
-Jag söker Esteban. -Tyvärr, det är stängt.
-Lyssna, señor. -Säg att Vincent är här.
Dra åt helvete.
Var?
Vad fan pågår?
-Hej, Esteban. -Vicente.
Gå.
-Jag letar efter ett sällsynt föremål. -Självklart. Den här vägen.
En GPS.
Och öronsnäckorna?
Jag vet inte hur de reagerar när man tar sig igenom betong.
Hör du mig?
Ja. Jag står precis bredvid dig.
Lugn bara. Det här fixar jag.
Du är en meter in. Fortsätt rakt fram.
-Du rör dig inte. -Jag är vilse.
Ta två steg i nån riktning.
-Vrid 90 grader till höger och fortsätt. -Jag vill ut. Få ut mig!
Bara ett par meter till. Du klarar det.
Ava?
Allt är okej. Du lyckades.
Tack.
Jag vet inte vad som hände. Det är...
-Ju längre jag är därinne... -Förlorar du styrka.
Du dränerar glorians energi. Och tyvärr, om du förlorar styrkan...
-Fastnar jag i en jävla vägg. -Ja.
Jag behöver mer energi för att ta mig igenom sex meter.
Jag har kunnat förstärka glorians effekt förut.
Ja, genom att tända mig som en jävla julgran!
Jag kan inte gå när jag får elchocker!
Ava.
Lilith.
Du är uttorkad.
-Några dagars vila hjälper. -Tack.
-Dr Salvius, kan vi få prata? -Självklart.
Hur är det ens möjligt? Vi hade en begravning för henne.
Varför tror alla att jag är död?
Vad är det sista du minns?
Jag var på lagret...
...med Mary.
Vi försökte komma till Ava, men tarrasken kom.
Och sen…
Jag måste ha svimmat.
Sen minns jag att jag var i Cat's Cradle.
Du vet nåt.
Tala.
Mary sa att tarrasken grabbade tag i dig.
Den satte sina klor igenom dig.
-Drog dig tillbaka... -Vi trodde att du var död.
Gud gav dig ett nytt liv.
Vad är det?
Vem har den nu?
Det var länge sen.
Jag minns inte.
-Minns du inte? -Nej.
Har ditt berömda minne svikit dig till slut?
Här. Medicéernas karta.
Den har bytt ägare flera gånger. Nu har en privat samlare den.
Namn och adress.
-Du borde ha stannat i bilen. -Du kunde ha varit ärlig.
Ava.
Åh, hej.
Ja, jag var bara…
Hur mår hon?
Vid liv, på nåt sätt.
Coolt.
-Du borde träffa henne. -Ja, men hon måste nog vila sig, så…
Hon ropade på dig.
Vad är du rädd för?
Sist jag såg henne försökte hon mörda mig.
Men hon offrade sig själv för mig.
Hon utmanade monstret och räddade mig och jag...
Jag vet inte vad jag ska säga.
Hon sover.
Bra.
-Stanna hos henne. -Okej.
Jag hittade den här historien i journalen. Jag tror den kan hjälpa.
Den är av krigarnunnan Melanie.
"Jag blev krigarnunna sommaren 1942
efter flykten från arbetslägret i Dachau."
Hur kan hon vara judinna och nunna?
De förföljde andra som var annorlunda. Inte bara judar.
Hon var lesbisk.
Herregud. Nazister suger.
"När vi kom till Frankrike
sa moder Superion att nazisterna var utanför vårt uppdrag.
Hon sa att min ilska kom från hat, som inte finns i vår jurisdiktion."
Översätter du det från franska?
Lyssna.
Coolt. Fortsätt.
"Men igår kväll gick jag förbi en fransk pub där nazistofficerare levde om.
Jag vet inte vad jag tänkte göra, men jag gick in.
En löjtnant bad mig dansa med honom.
När jag vägrade tog han tag i min handled
och såg numret de tatuerat i Dachau.
Jag lät honom se det.
Jag ville det.
Han såg på mig som ohyra.
"Juden", sa han och hånlog.
"Nein", svarade jag.
"Lesbisch."
"Hans vänner närmade sig.
-Jag dräpte dem med det heliga svärdet." -Ja!
"Men moder Superion hade rätt.
Varje hugg var ett utlopp av hat.
Hat för att de gjort mig rädd att vara mig själv.
Jag härjade i regnet av deras blod
tills löjtnanten siktade pistolen mot mig.
Jag kunde inte nå honom.
Han sa att han skulle sätta mig i lägret. Det som hände sen kan jag inte förklara.
Tanken på att återvända fick mig att gå igenom rädsla,
förbi hatet och bortom smärtan.
Glorian blossade upp i en explosion, olik nåt jag tidigare skådat.
Nazistens kulor smälte bort, likaså hans vapen och kropp
och en stor del av väggen.
Jag föll bakåt in i pubens ruiner, helt utmattad.
Jag vet inte hur jag frammanade den energin.
Men i den stunden kände jag mig fri.
Lättad.
Jag var äntligen mig själv."
Jag försökte berätta.
Jag har svurit på att glömma mitt förflutna.
Tatueringarna var ingen bra idé.
-Du av alla borde veta vad ånger är. -Det vet du. Det är poängen.
Vill du prata om det?
Det är inget. Det är okej.
Är en grym historia om en krigarnunnas raseri
som får dig att gråta, inget?
-Din okunnighet är så trist ibland. -Hörru...
Vad händer?
Som vanligt har du missat hela poängen.
Syster Melanie fann nåt elementärt i själen,
som förstärkte glorians energi.
Ska du gå igenom sex meter sten måste du bryta dig igenom smärtan.
Okej, men varför är du så arg på mig?
Jag är inte arg på dig.
Förlåt.
Det är inte du.
Det var alla förutom du.
I hela mitt liv har folk försökt göra mig till nåt jag inte är.
Göra mig "normal"...
...eller åtminstone acceptabel.
Jag blev skicklig på så många saker för att ha ett värde, trots mina brister,
eller det jag fått lära mig var en brist.
Visst försökte jag passa in.
Men när man straffas för att vara annorlunda...
...börjar man hata det man är.
Och det man älskar.
Det som borde göra en lycklig...
...ger en smärta.
Smärtan gjorde mig till systerkrigare.
Hata inte det du är.
Du är nåt vackert.
Jag beklagar smärtan.
Gör inte det.
För nu ska vi utforska din.
Inaktivera larmet, bryta oss in, hitta kartan, sticka.
Nej. Stället är för stort för att vi ska hinna leta.
Han måste visa oss var den är.
Okej då.
Var är medicéernas karta över Vatikanens katakomber?
-Jag visste inte att den var stulen. -Så du låste in den.
Vad händer nu då?
Vi väntar.
Vad händer?
Jag flyr bara från Beatrice.
Lycka till.
Ava.
Hej.
Glad att du är tillbaka.
Är du?
Jag vet inte.
Jag lever tack vare dig.
Du är en av oss.
Jag borde ha kämpat vid din sida, inte mot dig.
Jag lät Duretti utnyttja min stolthet och glömde...mitt ansvar.
Förlåter du mig?
Det gjorde jag.
-Jag är glad att du inte är död längre. -Detsamma.
KRISTIAN: DET ÄR DEN
Okej. Då var vi klara.
Du är halvvägs.
Bra jobbat.
Hur långt är jag?
Fyra meter.
-Fan! -Koncentrera dig.
Väggen är din rädsla, din djupaste smärta.
Varför kommer du inte igenom? Vad hindrar dig?
Jag har ingen energi.
-Nej. -Jo.
Det är en fysisk begränsning, inte vad som finns i själen.
Jo, det är det!
Dränerar jag glorian, blir jag förlamad.
Det är din rädsla.
Förlamning.
Det är det inte, utan att vara ensam.
Övergiven i en sjukbädd utan nån att...
-Utan nån. -Men det händer inte.
Om du så vore kvadriplegisk,
var täckt med bölder eller var ett talande huvud.
Du har fortfarande oss.
Vi överger dig aldrig.
-Menar du det? -Det vet du.
Ava?
Fyra och en halv, mer än fem... Fem och en halv meter.
Nästan framme.
Nästan sex meter.
Du klarade det.
Tack vare dig.
Glorian är nästan utarmad.
Vi måste göra fler test.
Ta reda på hur länge den måste laddas, så vi får ut dig ur graven.
Kan du försöka fler gånger?
Ja.
Jag är med dig hela tiden.
Jag var bara grabben. En langare för kartellerna.
Bra, snabb och höll tyst.
Sen befordrades jag till torped.
Pengarna var berusande.
Jobbet var hemskt, men tillfredsställande. Gud förlåt mig, jag älskade det...
...tills jag såg ljuset.
När jag gick med i KSO
trodde jag att jag hittat ett svar.
Mörkret i mig var nog en demon.
Den första krigarnunnan som såg mig, såg sanningen.
Det var ingen demon. Det var bara...
...jag.
Och jag är rädd för att även om vi förgör benen...
...och befriar världen från demoner, så stannar mitt mörker kvar.
Jag ville inte att du såg mig så här.
Ska du spela det där hela dagen?
-Några önskemål? -Tystnad.
Du är blek.
-Hur mår du? -Som om jag har varit i helvetet.
Jag klarar mig.
Min mamma är från Inverness.
Hennes botemedel är enligt följande:
whisky, böner och sött nässelte.
Ser du? Du mår redan bättre.
Min mamma vet vad hon gör.
Vad kommer att hända?
Med oss? Med KSO?
Vi klarar oss.
Vi löser det.
Det har vi alltid.
Vad är det?
Jag mår bra. Jag klarar mig.
Jag har hittat graven. Tre våningar ner.
Det mesta av området byggdes under den andra perioden,
-under Konstantin, men... -Kan du peka på den?
Här.
Adriels grav.
Tack för hjälpen.
Hur hittade ni kartan?
Det är därför jag har vapen.
Du ser glad ut.
För att hon är tillbaka.
-Vem då? -Ava.
Jag mår bättre när hon är nära.
Vad är det, mamma?
Jag oroar mig för dig.
Förlåt om jag gör dig orolig.
Nej, mammor ska oroa sig.
Vet du varför?
För när man älskar nån så mycket,
vill man göra allt man kan för att skydda den.
Jag vet det.
Bra.
För jag har nyheter.
Vi hittade den andra dörren.
Det kommer att förändra allt.
Hallå?
Du är syster Shannon.
Jag önskar jag känt dig.
Vi alla träffas till slut.
I detta liv eller i nästa.
Du lämnade den åt mig.
Inte åt dig.
Bara åt nästa.
Du har läst deras berättelser.
Bara några, hittills.
Det är så många.
Ja.
Men berättelserna är korta.
Så många ouppfyllda löften.
Så många liv som inte levts.
I vilket syfte?
Jag menar…
Jag försöker fortfarande förstå, men...
...för att befria världen från demoner?
Glorian är en börda.
För tung för en person att bära.
Jag kände mig ensam.
Ändå hittade jag en familj.
Jag med.
Tror jag.
En familj som dog, en efter en, inför mina ögon.
För uppdraget.
Vad händer?
Vad är det? Hur kan jag hjälpa dig?
Berätta vad jag ska göra!
...ska göra...
Jag måste stoppa det.
Vad?
Vi behöver en ny plan.
-Backa! -Låt mig hjälpa dig.
Det kan du inte. Inte med det här.
Snälla, berätta vad du gör.
Använder glorian för att förstöra diviniumet.
-Varför? -För då kan jag förstöra Adriels relik.
-Det var inte planen. -Vi har en plan.
Hitta benen, avslöja Duretti och återuppta KSO.
Uppdraget är problemet.
Krigarnunnor dör, en efter en...
Vem är näst efter mig? Du?
Du?
Om Shannon har rätt och Adriels relik håller demoner kvar på jorden,
måste vi förstöra benen.
Inga fler demoner.
Inga fler krigarnunnor.
Dödens cykel slutar.
Vi kan stoppa detta.
Jag kan stoppa detta.
Jag blir den sista krigarnunnan.
Undertexter: Irene Peet