‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Răspunsurile noastre nu sunt aici.
‎Prima parte e în latină.
‎Știe cineva latină?
‎Normal, ai fost la o școală privată.
‎Aș vrea să pot vorbi latină.
‎„Povestea morții îngerului Adriel.
‎Prima Călugăriță Războinică, Areala, ‎a înființat Ordinul Sabiei Cruciforme.
‎A adunat femei devotate Bisericii,
‎dispuse să lupte ‎și să moară pentru credința lor.
‎Opriți-vă!
‎„Îngerul Adriel era mândru de Areala.
‎Dar, oferindu-i Nimbul său, ‎a trebuit să trăiască ca un muritor.
‎Și să moară la fel.
‎Trupul i-a fost depus într-un mormânt ‎onorific în centrul Necropolei,
‎un antic oraș al morților.
‎Decenii, oamenii au simțit ‎puterea care radia din mormântul lui.
‎A devenit un loc de pelerinaj.
‎Se spunea că mormântul vindecă ‎bolnavii și muribunzii.
‎Alții simțeau un val de putere ‎cu care reușeau să-și învingă rivalii.
‎Puterea mormântului putea fi folosită ‎pentru bine sau rău.
‎Reputația de lăcaș sfânt ‎a devenit legendară,
‎dar Surorile au decis ‎că energia nefirească
‎era prea puternică ‎pentru oamenii obișnuiți.
‎Moaștele lui Adriel au fost închise ‎într-o criptă enormă de piatră.
‎În locul ușii, ‎s-a pus o uriașă cheie de boltă
‎care-i închide pe veci mormântul.
‎Pentru a speria jefuitorii,
‎au fost sculptate avertismente ‎deasupra cuvintelor ‎Et defunctis requiem.”
‎Ce înseamnă?
‎„Să dăm pace morților”.
‎„În timp, mormântul a fost dat uitării,
‎îngropat de stihii și țărână,
‎până când un nou oraș s-a înălțat ‎deasupra lui.
‎Vaticanul.
‎CĂLUGĂRIȚA RĂZBOINICĂ
‎Shannon a scris ‎că energia osemintelor îngerului
‎putea controla demonii.
‎De fapt, ea îi leagă pe demoni ‎de lumea noastră.
‎Sfinte Sisoe!
‎Bănuia că Biserica a știut mereu asta.
‎Părinte, ai mai auzit asta?
‎Da.
‎Un târg cu diavolul ‎să țină oamenii aproape de Biserică.
‎Câtă vreme există întuneric în lume,
‎lumea ne va căuta pentru lumină.
‎Am refuzat să cred asta.
‎Dar Shannon a crezut.
‎Lucrurile se leagă.
‎Zidurile criptei sunt prea groase ‎să fie pătrunse.
‎Doar Călugărița Războinică poate trece ‎prin ele.
‎Dacă Duretti devine papă,
‎poate ordona Purtătoarei ‎să intre în mormânt
‎pentru a obține puterea lor.
‎- N-ar putea să-i comande? ‎- Poate a făcut-o.
‎- Dar Shannon n-ar fi făcut așa ceva. ‎- Voia o Purtătoare docilă.
‎De aceea i-a îndepărtat ‎pe toți cei care nu-i erau loiali.
‎Acum mă crezi?
‎Încă nu înțeleg ‎la ce i-ar folosi lui Duretti
‎să obțină osemintele.
‎În Jurnal scria „control”.
‎„Cel care poartă Moaștele lui Adriel ‎va stăpâni demonii.”
‎Le poate folosi ca armă.
‎Să-și posede și să-și distrugă dușmanii.
‎Trebuie să intrăm în mormânt înaintea lui.
‎Dacă luăm moaștele ‎și ele sunt ceea ce a spus Shannon,
‎te-ai convinge, în sfârșit?
‎Cred că ar fi o dovadă suficientă.
‎Dacă osemintele lui Adriel ‎chiar insuflă credință oamenilor,
‎înlăturarea lor n-ar șubrezi ‎credința catolică?
‎Asta ne deosebește. ‎Țin mai mult la surori decât la Biserică.
‎Ești nedreaptă.
‎Gândește-te așa.
‎Dacă scăpăm de Duretti, ‎putem reface OCS-ul.
‎Jurnalul spune că pereții mormântului ‎sunt groși de 11,5 ‎dirra.
‎Adică șase metri. ‎E greu să treci prin ei.
‎Am pătruns în camera secretă ‎a lui Shannon.
‎Dar te-ai blocat în zid ‎la Leagănul Pisicii.
‎Mă voi antrena, ‎soră „Memorie Fotografică”.
‎Și cum vom găsi acest mormânt
‎îngropat sub secole de țărână,
‎într-un labirint de catacombe antice ‎de sub Vatican?
‎Întrebăm un expert.
‎V-ați întors.
‎Da.
‎O căutăm pe Kristian Schaefer.
‎Vreți să vă ajut să pătrundeți în Vatican,
‎complicându-mi enorm ‎problemele cu Biserica?
‎Nu tu. El.
‎Ei bine...
‎Speram ca dl Schaefer să ne ajute ‎să găsim Mormântul lui Adriel.
‎Dar vrem să ne ajuți și tu.
‎- Îmi trebuie un loc de antrenament. ‎- Nu mai avem casă.
‎Și cărămizi, să construim bariere solide, ‎groase de unu până la șase metri.
‎Nouă ce ne iese?
‎Dacă osemintele sunt cum scrie în Jurnal, ‎te pot ajuta să-ți alimentezi aparatul.
‎- Asta ai cerut, nu? ‎- Da.
‎Nu, sunt doar surprinsă.
‎Ai un om care se ocupă de cărămizi uriașe?
‎Mulțumesc, dr Salvius.
‎Baftă!
‎Voi continua să studiez Jurnalul.
‎În regulă. Să o facem, atunci.
‎La fix! Floare la ureche.
‎Ce grosime are? 2,5 m?
‎Un metru douăzeci.
‎Totuși, mi-a ieșit perfect.
‎Ce urmează?
‎Am accesat ‎arhivele digitale ale Vaticanului,
‎le-am compilat cu datele noastre,
‎cartografiind parțial ‎catacombele de sub Vatican.
‎Deci, unde e mormântul?
‎Cercetătorii au putut identifica ‎doar 37% dintre morminte.
‎Nu și pe al lui Adriel.
‎Poate-l găsim când căutăm în catacombe.
‎Ar dura luni întregi.
‎Familia Medici a comandat ‎o hartă a Necropolei
‎când a fost construit Vaticanul.
‎Ar putea identifica ‎amplasarea mormântului,
‎dar... harta a fost împrumutată ‎și furată cu decenii în urmă.
‎Poți descrie harta?
‎Știu cum arată, dar a dispărut.
‎Ar trebui să cunoști piața neagră ‎pentru a începe căutarea.
‎Cred că... pot să ajut.
‎Vei înlocui surorile ‎din posturile doi și șase.
‎Zi-le să se odihnească.
‎Le vreau odihnite pentru tura următoare.
‎Chiar vor reveni trădătorii?
‎Să sperăm.
‎E cineva acolo?
‎Nu i-a luat așa mult ‎în peretele cu două blocuri.
‎Să ne facem griji?
‎Ava!
‎- Cred că am făcut un pic pe mine. ‎- Cum a fost?
‎Practic, e nasol după trec un metru.
‎M-am zăpăcit și am renunțat.
‎Parcă aș fi solidă, ‎iar peretele trece prin jurul meu.
‎Ca și cum aș merge prin sirop.
‎Dar, în tot acest timp, ‎simt masa de piatră din jurul meu.
‎Cu cât întârzii,
‎cu atât parcă încearcă ‎să revină și să-mi ocupe spațiul.
‎Să mă strivească.
‎Dacă aș putea o cale să te ghidez?
‎Te pot ajuta eu cu asta.
‎Kristian a zis „piața neagră”.
‎Parcă de aici cumpără artă ‎părinții lui Beatrice.
‎Aici e un tip care ne poate ajuta.
‎Are o memorie fotografică ‎pentru toate artefactele vândute.
‎De unde îl știi?
‎Din altă viață.
‎Așteaptă aici.
‎Nu.
‎Bine.
‎Ia-te după mine.
‎Sexy tatuaje!
‎Îl caut pe Esteban.
‎Scuze. E închis.
‎Ascultă...
‎Zi-i că-l caută Vincent.
‎Dispari!
‎Care e ușa?
‎Ce dracu' e asta?
‎- Bună, Esteban! ‎- Vincente.
‎Du-te.
‎Caut un obiect rar.
‎Desigur.
‎Pe aici, te rog.
‎Tracker‎ GPS.
‎Și căștile?
‎Nu știu cum vor reacționa ‎la trecerea prin beton.
‎Mă auzi?
‎Da.
‎Sunt chiar lângă tine.
‎Calmează-te. O să-mi iasă la fix.
‎Ești la 1,2 metri. Mergi drept înainte.
‎Văd că te-ai oprit.
‎M-am rătăcit.
‎Fă doi pași în orice direcție.
‎Întoarce-te cu 90° la dreapta și continuă.
‎Vreau să ies. Scoate-mă de aici!
‎Încă un metru.
‎O să reușești.
‎Ava?
‎E în regulă.
‎Ai reușit.
‎Mulțumesc!
‎Nu știu ce s-a întâmplat. E ca și cum...
‎cu cât stau mai mult...
‎Pierzi putere. Epuizezi energia Nimbului.
‎Din păcate, în cazul ăsta, ‎dacă pierzi putere…
‎Rămân blocată într-un zid.
‎Exact.
‎Îmi trebuie mult mai multă energie ‎pentru șase metri!
‎Am mai reușit ‎să amplific capacitatea Nimbului.
‎Da, aprinzându-mă ‎ca pe un brad de Crăciun.
‎Nu pot merge, dacă sunt electrocutată.
‎Ava.
‎Lilith.
‎Ești deshidratată.
‎Câteva zile de odihnă ajută.
‎Mulțumesc!
‎- Dr Salvius, ne poți acorda...? ‎- Desigur.
‎Cum e posibil?
‎I-am făcut și înmormântarea!
‎De ce cred toți că am murit?
‎Care e ultima ta amintire?
‎Eram în depozit...
‎cu Mary.
‎Voiam să ajungem la Ava, ‎dar a apărut Taraskul.
‎Și apoi…
‎Cred că am leșinat.
‎Apoi, îmi amintesc
‎că eram în Leagănul Pisicii.
‎Ai informații.
‎Vorbește.
‎Mary spune că te-a apucat Taraskul.
‎Te-a sfâșiat cu ghearele.
‎- Și că te-a târât în... ‎- Credeam că te-am pierdut.
‎Dumnezeu ți-a dat o nouă viață.
‎Ce e?
‎La cine e acum?
‎S-a întâmplat acum mulți ani. ‎Nu-mi amintesc.
‎Nu-ți amintești?
‎Nu.
‎Deci, în final, ‎faimoasa ta memorie te-a părăsit.
‎Iată! Harta familiei Medici.
‎A avut mulți proprietari.
‎Acum e la un colecționar privat.
‎Numele și adresa.
‎Trebuia să rămâi în mașină.
‎Trebuia să fii sincer cu mine.
‎Ava!
‎Salut!
‎Eu tocmai...
‎Cum se simte?
‎E vie, cumva.
‎Super.
‎Super!
‎Ar trebui s-o vizitezi.
‎Da, dar ar trebui să se odihnească.
‎Pe tine te-a strigat.
‎De ce anume te temi?
‎Unu: data trecută, ‎a încercat să mă omoare.
‎Doi: s-a sacrificat pentru mine.
‎S-a pus în fața monstrului pentru mine,
‎iar eu pur și simplu...
‎Nu știu ce să-i spun.
‎A adormit.
‎Bun.
‎Rămâi cu ea.
‎Bine.
‎Am găsit o poveste în Jurnal.
‎Ar putea fi de folos.
‎E a unei Călugărițe Războinice, ‎Maica Melanie.
‎„Am devenit Călugărița Războinică ‎în vara anului 1942,
‎după ce am evadat din lagărul Dachau.”
‎Cum a putut fi Călugăriță o evreică?
‎Naziștii îi prigoneau pe toți cei altfel.
‎Nu doar pe evrei.
‎Era lesbiană.
‎Doamne!
‎Naziști de căcat!
‎„Revenind în Franța ocupată,
‎Maica Superion ne-a zis că naziștii ‎nu fac obiectul misiunii.
‎Mi-a spus că furia mea vine din ură.
‎Și că ura nu e domeniul nostru.”
‎Stai! Traduci asta din franceză?
‎Concentrează-te.
‎Ce tare! Continuă.
‎„Dar aseară
‎am văzut un grup de ofițeri naziști ‎într-un bar francez.
‎Nu știu ce credeam ‎că voi face, dar am intrat în bar.
‎Un locotenent nazist m-a invitat la dans.
‎Când l-am refuzat, ‎m-a apucat de încheietură
‎și mi-a văzut numărul tatuat la Dachau.
‎L-am lăsat să-l vadă.
‎Am vrut să-l vadă.
‎M-a privit de parcă eram un parazit.
‎,‎ a rânjit el.
‎,‎ am răspuns.
‎.
‎„Lesbich”.
‎„Amicii lui m-au înconjurat.
‎- Am scos Sabia Sfântă și i-am spintecat.” ‎- Așa!
‎„Dar Maica Superion avea dreptate.
‎Fiecare tăietură era un act de ură.
‎O ură cu care mă făcuseră să mă tem ‎să fiu eu însămi.
‎M-am îmbăiat furioasă în sângele lor
‎până când locotenentul m-a amenințat ‎cu arma.
‎N-am putut ajunge la el.
‎A zis că mă duce înapoi în lagăr chiar el.
‎Nu pot explica ce-a urmat.
‎La gândul că mă întorc în lagăr, ‎am trecut prin frică,
‎am depășit ura, ‎am ajuns dincolo de durere.
‎Nimbul s-a aprins și a provocat o explozie ‎cum nu mai văzusem niciodată.
‎Gloanțele nazistului s-au topit
‎împreună cu arma lui, cu carnea lui
‎și cu o mare bucată din zid.
‎M-am prăbușit ‎printre ruinele barului, sfârșită.
‎Nu înțeleg ce mi-a permis ‎să convoc o asemenea energie.
‎Dar în clipa aceea
‎m-am simțit descătușată.
‎Despovărată.
‎În sfârșit, m-am simțit eu însămi.”
‎Am încercat să-ți spun.
‎Am jurat să-mi uit trecutul. Complet.
‎Poate tatuajele n-au fost o idee bună.
‎Ar trebui să înțelegi cum e să ai regrete.
‎Știi bine că înțeleg.
‎Asta e și ideea.
‎Vrei să vorbim?
‎Nu. E în regulă. Eu...
‎Povestea unei Călugărițe furioase, ‎care te-a făcut să plângi e nimic?
‎Uneori, ignoranța ta e tare deprimantă.
‎Ce... Ce-ți veni?
‎Ca de obicei, n-ai priceput esențialul.
‎A accesat ceva primordial din sufletul ei
‎și a amplificat energia Nimbului.
‎Dacă e să treci prin șase metri de piatră, ‎trebuie să-ți străpungi suferința.
‎Dar de ce ești așa supărată pe mine?
‎Nu sunt supărată pe tine.
‎Îmi pare rău.
‎Și mie.
‎Nu e vina ta.
‎E vina tuturor, mai puțin a ta.
‎Toată viața mea, oamenii au încercat ‎să mă transforme în altcineva.
‎Să mă facă „normală”
‎sau măcar „acceptabilă”.
‎Am devenit pricepută la atâtea lucruri, ‎doar ca să am valoare...
‎în ciuda defectelor mele
‎sau ceea ce mi s-a zis că-s defecte.
‎Am încercat să mă integrez.
‎Dar când ești pedepsită ‎fiindcă ești altfel,
‎începi să urăști ceea ce ești.
‎Și ceea ce iubești.
‎Ce ar trebui să te facă fericită...
‎îți aduce numai durere.
‎Durerea m-a făcut Războinică.
‎Să nu urăști ceea ce ești.
‎Ești un om minunat.
‎Îmi pare rău că suferi.
‎Să nu-ți pară.
‎Că acum vom valorifica durerea ta.
‎Dezactivăm alarma, intrăm, ‎găsim harta, ieșim.
‎Nu. Nu vom avea timp ‎să căutăm într-un loc enorm ca ăsta.
‎Avem nevoie să ne spună el unde e.
‎Bine.
‎Unde e harta Medici ‎a catacombelor Vaticanului?
‎Nu știam că a fost furată.
‎De-aia ai pus-o sub cheie.
‎Și acum?
‎Așteptăm.
‎Ce faci?
‎Păi... fug de Beatrice.
‎Multă baftă.
‎Ava.
‎Bună!
‎Mă bucur că te-ai întors.
‎Serios?
‎Nu știu.
‎Îți datorez viața.
‎Ești de-a noastră.
‎Trebuia să lupt alături de tine, ‎nu împotriva ta.
‎Duretti mi-a exploatat orgoliul ‎și mi-am uitat...
‎responsabilitățile.
‎Mă poți ierta?
‎Tocmai am făcut-o.
‎Mă bucur că nu mai ești moartă.
‎Și eu.
‎KRISTIAN: ASTA E HARTA
‎În regulă.
‎Cu asta, afacerea s-a încheiat.
‎Ai trecut de jumătate.
‎Te descurci grozav.
‎Cât am înaintat?
‎Patru metri.
‎Futu-i!
‎Concentrează-te.
‎Zidul ăsta e frica ta.
‎Cea mai adâncă durere.
‎De ce nu-l poți străbate? ‎Ce te împiedică?
‎N-am destulă energie.
‎- Nu e asta. ‎- Ba da.
‎E o limitare fizică. ‎Nu ce e în sufletul tău.
‎Ba e!
‎Dacă secătuiesc Nimbul, voi paraliza iar.
‎De asta ți-e frică.
‎De paralizie.
‎Nu asta mă sperie.
‎Singurătatea mă sperie.
‎Abandonată într-un pat și nimeni care…
‎să-mi fie alături.
‎Nu se va întâmpla niciodată.
‎Nu contează dacă ai fi tetraplegică,
‎acoperită de bube ‎sau un cap vorbitor într-un sac.
‎Tot ți-am fi alături.
‎Și nu te vom părăsi niciodată.
‎Vorbești serios?
‎Știi bine că da.
‎Ava?
‎Patru metri optzeci, acum cinci. ‎Cinci metri cincizeci.
‎Încă puțin.
‎Cinci metri optzeci.
‎Ai reușit!
‎Doar datorită ție.
‎Nimbul e aproape epuizat.
‎Trebuie să mai testăm.
‎Să vedem cât durează să se reîncarce, ‎ca să te scoatem din mormânt.
‎Mai poți încerca de câteva ori?
‎Da.
‎Voi fi lângă tine pas cu pas.
‎Eram puștan.
‎Vindeam droguri pentru carteluri.
‎Eram bun, rapid și discret.
‎În timp, am ajuns recuperator.
‎Banii mi-au luat mințile.
‎Munca era urâtă, dar satisfăcătoare.
‎Și tare îmi plăcea, Doamne iartă-mă.
‎Până am văzut lumina.
‎Când am intrat în OCS,
‎am crezut că am găsit răspunsul.
‎Credeam că întunericul din mine era ‎un demon.
‎Dar prima Călugăriță care m-a privit ‎a văzut adevărul.
‎Nu era niciun demon.
‎Eram doar...
‎eu.
‎Și acum mă tem ‎că chiar dacă distrugem osemintele și...
‎scăpăm lumea de demoni, ‎întunericul din mine va rămâne.
‎N-am vrut niciodată să mă vezi așa.
‎N-o să cânți întruna, nu?
‎Cânt și la cerere.
‎Îți cer liniște.
‎Ești palidă.
‎Cum te simți?
‎De parcă aș fi trecut prin Iad.
‎Serios, o să fiu bine.
‎Mama e din Inverness, din Scoția.
‎Leacurile ei, în ordinea importanței:
‎whisky, rugăciune ‎și ceai de urzici dulce.
‎Vezi?
‎Deja ești mai bine.
‎Se pricepe mama.
‎Ce crezi că se va întâmpla?
‎Cu noi?
‎Cu Ordinul?
‎Vom fi bine.
‎Vom găsi o cale.
‎Ca întotdeauna.
‎Ce e?
‎Sunt bine.
‎Voi fi bine.
‎Am găsit mormântul. ‎La trei niveluri mai jos.
‎Majoritatea zonei a fost construită ‎în a Doua Perioadă,
‎sub Constantin. Dar...
‎Nu poți să-l indici și gata?
‎Aici.
‎Mormântul lui Adriel.
‎Mulțumesc pentru ajutor.
‎Cum ați reușit să găsiți harta?
‎De-asta am puștile.
‎Pari fericit.
‎Fiindcă ea s-a întors.
‎- Cine? ‎- Ava.
‎Mă simt mai bine când e în jur.
‎Ce e, mami?
‎Îmi fac griji pentru tine.
‎Îmi pare rău.
‎Nu, asta e menirea mamelor.
‎Știi de ce?
‎Fiindcă atunci când iubești ‎pe cineva foarte mult,
‎vrei să-l protejezi cu orice preț.
‎Știu că așa vei face.
‎Bine.
‎Fiindcă am noutăți.
‎Am găsit cealaltă ușă.
‎Asta va schimba totul.
‎E cineva aici?
‎Ești sora Shannon.
‎Aș vrea să te fi cunoscut.
‎Cu toții ne întâlnim până la urmă.
‎În viața asta sau următoarea.
‎Mi-ai lăsat asta.
‎Nu ție.
‎Succesoarei.
‎Le-ai citit însemnările.
‎Doar câteva, deocamdată.
‎Sunt așa de multe!
‎Da.
‎Dar poveștile lor sunt scurte.
‎Atâta potențial nevalorificat.
‎Atâtea vieți netrăite.
‎Și pentru ce?
‎Adică...
‎am încă multe de învățat, dar...
‎pentru a scăpa lumea de demoni, nu?
‎Nimbul e o povară.
‎Prea mare pentru o singură persoană.
‎Mă simțeam singură.
‎Dar prin el mi-am găsit o familie.
‎Și eu.
‎Cred.
‎O familie care a murit ‎în fața ochilor mei.
‎Pentru misiune.
‎Ce se întâmplă?
‎Ce se întâmplă? Cum te pot ajuta?
‎Cum te pot ajuta? Spune-mi ce să fac!
‎Ce să fac...
‎Trebuie să-i pun capăt.
‎Ce?
‎Ne trebuie un plan nou.
‎- Nu te apropia! ‎- Lasă-mă să te ajut.
‎Nu poți. Nu cu asta.
‎Te rog, zi-mi ce vrei să faci.
‎Să aflu dacă pot distruge divinium ‎cu ajutorul Nimbului.
‎- De ce? ‎- Pentru că, dacă pot,
‎pot distruge Moaștele lui Adriel.
‎Nu ăsta era planul.
‎Avem un plan.
‎Găsim osemintele, îl demascăm pe Duretti, ‎refacem Ordinul.
‎Misiunea e problema.
‎Șirul de Călugărițe Războinice moarte...
‎Cine urmează după mine? Tu?
‎Tu?
‎Dacă Shannon are dreptate
‎și Moaștele lui Adriel țin demonii ‎pe Pământ,
‎trebuie să le distrugem.
‎Gata cu demonii.
‎Gata cu Călugărițele Războinice.
‎Ciclul morții se încheie.
‎Îi putem pune capăt.
‎Eu îi pot pune capăt.
‎Voi fi ultima Călugăriță Războinică.
‎Subtitrarea: Brândușa Popa