EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Svarene vi leter etter, er her.
Den første delen er på latin.
Kan noen lese det?
Ja. Privatundervisning.
Skulle ønske jeg kunne latin.
"Historien om engelen Adriels død.
Som den første Krigernonnen opprettet Areala Det korsformede sverds orden.
Hun samlet kvinner dedikert til Kirken,
villige til å slåss og dø for sin tro."
Vent!
"Engelen Adriel var stolt av Areala.
Ved å gi henne hans hellige Glorie måtte han leve som en dødelig,
og dø som en.
Levningene hans ble gravlagt i en æresgrav midt i Nekropolis,
en urtidsby for de døde.
I flere tiår følte folk kolossale krefter stråle ut av Adriels grav.
Man reiste på pilgrimsferd dit.
Noen tok med syke og døende, og de skal ha blitt helbredet.
Andre følte seg styrket, som de brukte til å beseire sine rivaler.
Kraften fra graven kunne brukes til godt eller ondt.
Som hellig sted ble det en legende,
til Søstrene sa at den utenomjordiske kraften
var for sterk til å motstå for vanlige folk.
Adriels levninger ble låst inn i en enorm krypt av stein.
I stedet for en dør satte man inn en diger kampestein,
som forseglet engelens hvilested.
For å skremme gravrøvere
ble advarselssymboler hogget inn over ordene Et defunctis requiem."
-Hva betyr det? -"La de døde hvile."
"Over tid ble graven glemt,
begravet av vær og vind,
frem til en ny by steg frem over den.
Vatikanstaten."
Shannon skrev at den unaturlige energien i engelens bein kan kontrollere demoner.
At de forankrer demoner til vår verden.
Herregud.
Hun mistenkte at Kirken hadde visst det.
Har du hørt det før, pater?
Det har jeg.
En djevelpakt for å holde folk avhengige av Kirken.
Så lenge det fins mørke i verden,
oppsøker folk lyset hos oss.
Jeg nektet å tro det.
Men Shannon gjorde det.
Det gir mening. Gravveggene er for tykke til å bryte gjennom.
Bortsett fra Krigernonnen, som kan gå gjennom.
Om Duretti blir pave,
kan han beordre Gloriebæreren inn i graven og ta kraften selv.
-Kan han ikke gjøre det uansett? -Kanskje.
-Shannon hadde aldri gjort det. -Han ville styre Gloriebæreren.
Derfor skjøv han ut alle som ikke var lojale mot ham.
Tror du meg nå?
Jeg forstår ikke hvordan det tjener Duretti
å beholde beina selv.
I dagboka sto det "kontroll".
"Den som bærer Adriels levninger er Demonrikets herre."
Han kan lage våpen av dem. Bruke dem til å besette og ødelegge fiendene sine.
Vi må inn i graven før Duretti.
Får vi tak i levningene og de er hva Shannon sa de var,
er det nok bevis for deg?
Det må vel være det.
Pater, om Adriels bein virkelig skaper tro for folk,
vil det ikke svekke den katolske tro å fjerne dem?
Det er forskjellen mellom oss. Bryr meg mer om Søstrene enn Kirken.
Det er urimelig.
Se slik på det.
Blir vi kvitt Duretti, kan vi ordne DKSO.
Dagboka sier at veggene er elleve og en halv dirra tykke.
Det er 20 fot. Det er mye å gå gjennom.
Jeg klarte det med Shannons hemmelige rom.
Husker du da du satt fast inne i veggen?
Jeg øver, søster Fotografisk hukommelse.
Hvordan skal vi finne graven,
begravet under århundrer med jord i en labyrint av katakomber under Vatikanet?
Vi spør en ekspert.
Herregud, du er tilbake.
Ja.
Få snakke med Kristian Schäfer.
Jeg hjelper dere med innbrudd i Vatikanet,
slik at problemene mine med Kirken blir enorme?
Ikke du. Han.
Vel...
Vi håpte at Mr. Schäfer kunne hjelpe oss å finne Adriels grav.
Og du også.
Jeg må trene et sted.
Vi er kastet ut hjemmefra.
Vi trenger også murstein til å lage barrierer mellom fire og 20 fot tykke.
Hva får vi, da?
Er beina så kraftige som dagboken sier,
kan de kanskje brukes i maskinen.
-Det var dette dere ba om? -Ja.
Jeg er bare overrasket.
Kjenner du en fyr med kjempemurstein?
Takk, dr. Salvius.
Lykke til.
Jeg leser mer i dagboka.
Ok. Da setter vi i gang.
Sånn! Det var bare barnemat.
Hvor tykk er den? Åtte fot?
Fire.
Jeg fiksa det, da.
Hva er neste?
Jeg fjerntilkoblet meg til Vatikanets arkiv,
samlet alt i våre prosessorer
og kartla deler av katakombene under Vatikanet.
Hvor er graven?
Forskere fant bare 37 prosent av gravene.
Adriels var ikke der.
Vi får ta sjansen. Finne den når vi er der.
Det tar måneder.
Medici-familien bestilte et kart over Nekropolis da Vatikanet ble bygget.
Der står kanskje gravens beliggenhet,
men kartet ble utlånt og stjålet for flere tiår siden.
Kan du beskrive det?
Vet hvordan det ser ut, men det er borte.
Du må kjenne svartebørsen for å lete etter det.
Jeg tror at jeg... kanskje kan hjelpe.
Du erstatter Søstrene på post to og seks.
Be dem få litt hvile.
-De må være uthvilte til neste skift. -Tror du forræderne kommer tilbake?
Vi kan bare håpe på det.
Er det noen der?
Hun brukte ikke så lang tid på veggen med to steiner.
Burde vi være bekymret?
Ava!
-Jeg tror jeg tissa på meg. -Hva skjedde?
Etter noen fot er det skikkelig fælt.
Ble desorientert og feiga ut.
Det er som om jeg er i fast form, mens veggen flyter rundt meg.
Som å gå gjennom sirup eller noe.
Men jeg føler steinens masse rundt meg hele tiden.
Jo lenger jeg er der, jo mer føles det som den prøver å ta tilbake plassen min.
For å knuse meg.
Hva om jeg kan være veiviser?
Jeg kan hjelpe.
Kristian sa jo svartebørsen.
Som der Beatrices foreldre kjøper Picasso-maleriene.
Det er en som kan hjelpe her.
Han har fotografisk hukommelse av alt stjålet han har helet.
-Hvordan kjenner du ham? -Fra et annet liv.
Vent her.
Nei.
Greit.
Følg meg, da.
Litt sexy.
Jeg ser etter Esteban.
Beklager. Stengt.
-Hør her, señor... -Si at Vincent er her.
Dra til helvete.
Hvor?
Hva faen skjer?
-Hei, Esteban. -Vincent.
Stikk.
-Jeg ser etter en sjelden gjenstand. -Selvsagt.
Vær så snill.
GPS-sporer.
Ørepluggene?
Jeg vet ikke hvordan de reagerer på ferden gjennom betong.
-Hører du meg? -Ja.
Jeg er ved siden av deg.
Dette skal jeg fikse.
Du er fire fot gjennom. Rett frem.
-Du beveger deg ikke. -Gikk meg bort.
Ta to steg, uansett retning.
Snu deg 90 grader til høyre og gå.
Jeg vil ut. Få meg ut!
Bare et par fot til.
Dette klarer du.
Ava?
Det går bra. Du klarte det.
Takk.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
-Jo lenger jeg er der... -Du mister kraft.
Du tapper Glorien for krefter. Og dessverre, om du mister kraft...
-Sitter jeg fast i en jævla vegg. -Ja.
Jeg trenger mye mer kraft for å komme gjennom 20 fot.
Jeg har klart å øke Gloriens ytelse før.
Ja, ved å lyse meg opp som et jævla juletre!
Jeg kan ikke gå om jeg får støt.
Ava.
Lilith.
Du er dehydrert.
Noen dagers hvile hjelper.
Takk.
-Kan vi få et øyeblikk alene? -Selvsagt.
Hvordan er dette mulig?
Vi hadde begravelse.
Hvorfor tror alle at jeg er død?
Hva er det siste du husker?
Jeg var i lagerbygningen...
...med Mary.
Vi skulle finne Ava, men så kom Tarasken.
Og så...
...må jeg ha besvimt.
Så er jeg plutselig i Kattevuggen.
Du vet noe.
Snakk.
Mary sa at Tarasken tok deg.
At den skar klørne sine gjennom deg.
-Hun sa at den dro deg til... -Vi trodde du var borte.
Gud har tildelt deg et liv til.
Hva er galt?
Hvem har den nå?
Det er mange år siden. Jeg husker ikke.
-Husker du det ikke? -Nei.
Nå har altså hukommelsen til slutt sviktet deg.
Her er det. Medici-familiens kart.
Det har hatt mange eiere. Nå er det i eie hos en privat samler.
Navn og adresse.
-Du skulle blitt i bilen. -Du skulle ha vært ærlig.
Ava.
Hei.
Hei, jeg skulle bare...
Hvordan går det?
Hun er i live, på et vis.
Kult.
Snakk med henne.
Men hun trenger nok å hvile, så...
Hun ropte på deg.
Hva er du redd for?
Vel, forrige gang jeg traff henne, prøvde hun å drepe meg.
Hun ofret seg selv for meg.
Hun gikk foran monsteret og ofret livet, mens jeg bare...
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hun sover.
Bra.
Bli hos henne.
Ok.
Jeg fant denne historien i dagboka.
Den kan hjelpe oss.
Det er fra en krigernonne, søster Melanie.
"Jeg ble Krigernonnen sommeren 1942,
etter å ha rømt fra helvetet i Dachau-leiren."
Hvordan kunne hun være jødisk og nonne?
De forfulgte andre som var annerledes.
Ikke bare jøder.
Hun var lesbisk.
Å, Gud.
Nazister suger balle.
"Da vi kom til det okkuperte Frankrike, sa Abbedissen at nazistene var utenfor.
Hun sa at mitt sinne kom fra hat.
Hat lå ikke under vårt virke."
Oversetter du dette fra fransk?
Følg med.
Kult. Les videre.
"Men i går kveld gikk jeg forbi Nazi- soldater, som ranglet på en fransk pub.
Vet ikke hva jeg trodde jeg skulle, men jeg gikk inn.
En løytnant ba meg opp til dans.
Da jeg takket nei, tok han meg i håndleddet
og så nummeret de tatoverte i Dachau.
Jeg lot ham se det.
Det ville jeg.
Han så på meg som et skadedyr.
'Juden', snerret han.
'Nein', svarte jeg.
'Lesbich.'"
"Lesbich."
"Vennene hans stimlet rundt meg.
-Jeg trakk Det hellige sverd og tok dem." -Å ja!
"Men Abbedissen hadde rett.
Hvert hogg var en hatsgjerning.
Hatet mot at de gjorde meg redd for å være meg selv.
Jeg raste rundt mens blodet regnet,
helt til løytnanten siktet pistolen mot meg.
Jeg nådde ham ikke.
Han ville sette meg i leiren selv, sa han.
Det neste kan jeg ikke forklare.
Ved tanken på å returnere til leiren, gikk jeg gjennom frykt, hat og smerte.
Glorien blusset med blendende lys og avga en strøm ulik noe jeg hadde sett.
Nazi-kulene smeltet, sammen med pistolen og kjøttet hans,
og en god del av veggen.
Jeg falt sammen i ruinene av puben, helt utmattet.
Jeg forstår ikke hva som lot meg bygge opp en slik energi.
Men der og da
følte jeg meg fri.
Befridd.
Endelig var jeg meg selv."
Jeg prøvde å si det.
Jeg sverget på å glemme fortiden.
Kanskje tatoveringene ikke var så lurt.
Du av alle bør forstå anger.
Det vet du at jeg gjør. Det er poenget mitt.
Vil du snakke om det?
Ingenting. Det går bra. Jeg...
At en heftig historie om en rasende krigernonne får deg til å gråte?
Uvitenheten din kan være så skuffende.
Hei.
-Hva er det som skjer? -Du har som vanlig gått glipp av poenget.
Hun berørte noe grunnleggende i sjelen,
og det forsterket Gloriens styrke. Vil du gå gjennom 20 fot stein,
må du gjennom egen smerte.
Men hvorfor er du så sint på meg?
Jeg er ikke sint på deg.
Unnskyld.
Det er ikke deg.
Det var alle unntatt deg.
Folk har prøvd å gjøre meg til noe jeg ikke er hele livet.
Gjøre meg "normal",
eller i det minste "akseptabel".
Jeg ble dyktig til så mye, bare for å ha verdi
på tross av mine mangler,
det jeg lærte var mangler.
Jeg prøvde å passe inn.
Men når du blir straffet for å være annerledes,
begynner du å hate deg selv.
Det du elsker.
Det som gjør deg lykkelig...
...gir deg bare smerte.
Smerte gjorde meg til Søsterkriger.
Ikke hat den du er.
Det du er, er vakkert.
Beklager smertene du opplevde.
Ikke vær det.
For nå tar vi for oss din.
Slå av alarmen, bryt deg inn, finn kartet og kom ut.
Nei, på et stort sted som dette har vi ikke tid til å lete.
Denne fyren må ta oss dit.
Greit.
Hvor er Medici-kartet over katakombene i Vatikanet?
-Visste ikke at det var stjålet. -Derfor er det låst inne.
Og nå, da?
Nå venter vi.
Hva skjer?
Jeg bare... flykter fra Beatrice.
Lykke til.
Ava.
Hei.
Godt at du er tilbake.
Er du det?
Jeg vet ikke.
Jeg skylder deg livet.
Du er én av oss.
Jeg burde ha sloss ved din side, ikke mot deg.
Jeg lot Duretti utnytte min stolthet, og mista...
...ansvarsfølelsen.
Kan du tilgi meg?
Jeg gjorde det nå.
Godt at du ikke er død lenger.
Du også.
KRISTIAN: DET ER RIKTIG
Greit. Da er vår transaksjon over.
Like over halvveis.
Du er kjempeflink.
Hvor langt inne?
Fjorten fot.
Faen!
Konsentrer deg.
Muren er frykten din.
Din dypeste smerte.
Hvorfor kommer du ikke gjennom? Hva hindrer deg?
Jeg mangler energi.
-Det er ikke det. -Jo.
Det er en fysisk begrensning.
-Det ligger ikke i din sjel. -Jo, for faen!
Tapper jeg Glorien, blir jeg lam igjen.
Det er det du er redd for.
Lammelse.
Det skremmer meg ikke.
Å være alene skremmer meg.
Forlatt i en sykeseng uten noen...
Uten noen.
Men det skjer aldri.
Uansett om du var lam fra halsen og ned,
dekket av byller, eller et snakkende hode i en pose.
Du hadde hatt oss.
Vi forlater deg aldri.
Mener du det?
Det vet du.
Ava?
Seksten, krysser 17.
Atten. Nesten der.
Nitten.
Du klarte det!
Takket være deg.
Glorien er nesten tappet.
Vi må teste mer.
Finne ut hvor lang tid det tar å lade den opp, så vi får deg ut av grava.
Klarer du noen flere forsøk?
Ja.
Jeg er der hele veien.
Jeg var barn.
Smugler for kartellene.
Dyktig og rask. Holdt munn.
Jeg ble forfremmet til gjengleder.
Pengene var berusende.
Jobben var stygg, men tilfredsstillende. Tilgi meg Gud, men jeg elska det.
Før jeg så lyset.
Da jeg ble med i DKSO, så...
...trodde jeg jeg hadde funnet svaret.
At mørket i meg var en demon.
Men den første krigernonnen som så meg, så sannheten.
Jeg hadde ingen demon i meg. Det var bare...
...meg.
Nå frykter jeg at selv om vi ødelegger beina
og blir kvitt demonene og mørket, så vil likevel mitt mørke bestå.
Du skulle aldri se meg slik.
Du spiller ikke den i hele dag?
-Jeg tar imot ønsker. -Jeg ønsker stillhet.
Så blek du er.
-Hvordan føler du deg? -Som om jeg nettopp kom fra helvete.
Jeg klarer meg, altså.
Mamma er fra Inverness, i det skotske høylandet. Remediene er som følger:
Whisky, bønn og søt neslete.
Ser du det? Bedre allerede.
Mamma vet hva hun gjør.
Hva skjer du, tror du?
Med oss?
Med DKSO?
Vi klarer oss.
Fikser det.
Det har vi alltid.
Hva er galt?
Det går bra.
Jeg klarer meg!
Jeg fant graven! Tre etasjer under.
Det meste ble bygget under den andre perioden,
-under Konstantin. Men... -Kan du bare peke?
Her.
Adriels gravkammer.
Takk for din hjelp.
Hvordan fant dere kartet?
Det er derfor jeg har hagler.
Så glad du er.
Fordi hun er tilbake.
-Hvem? -Ava.
Jeg føler meg bedre når hun er nær.
Hva er galt, mamma?
Jeg er urolig for deg.
Beklager at jeg gjør deg urolig.
Mødre skal liksom være urolige.
Vet du hvorfor?
For når du er veldig glad i noen,
så vil du gjøre alt i din makt for å beskytte dem.
Det vet jeg at du vil.
Bra.
Jeg har en nyhet.
Vi fant den andre døra.
Det vil endre alt.
Hallo?
Du er søster Shannon.
Gid jeg kjente deg.
Vi skal alle møtes, til slutt.
I dette livet eller det neste.
Du etterlot denne.
Ikke til deg.
Bare til den neste.
Du har lest hva de skrev.
Bare noen få.
-Det er så mange. -Ja.
Historiene deres er korte.
Så mange urealiserte løfter.
Så mye liv som ikke ble levd.
Og for hva?
Jeg mener...
Jeg lærer meg dette ennå, men...
...for å fjerne demonene fra verden?
Glorien er en byrde.
For stor for én å bære alene.
Jeg følte meg ensom.
Likevel ga den meg en familie.
Meg også.
Tror jeg.
En familie som døde, én etter én, foran mine øyne.
For oppdraget.
Hva skjer?
Hva er galt? Hvordan kan jeg hjelpe?
Si hva jeg skal gjøre!
Skal gjøre.
Jeg må stanse dette.
Hva?
Vi trenger en ny plan.
-Hold deg unna! -La meg hjelpe deg.
Du kan ikke det. Ikke nå.
Fortell meg hva du gjør.
Jeg vil se om Glorien kan ødelegge divinium.
-Hvorfor? -Kan den det, kan jeg
kanskje ødelegge Adriels bein.
Det var ikke planen.
Vi har en plan.
Finne beina, avsløre Duretti og la DKSO fortsette.
Oppdraget er problemet.
Krigernonner som dør, én etter én...
Hvem er neste? Du?
Du?
Har Shannon rett, og Adriels levninger holder demonene på jorda,
må vi ødelegge beina.
Ingen flere demoner.
Ingen flere krigernonner.
Dødssyklusen er over.
Vi kan stoppe det.
Jeg kan stoppe det.
Jeg blir den siste Krigernonnen.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen