‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫התשובות שאנו מחפשים נמצאות בפנים.‬
‫החלק הראשון הוא בלטינית.‬
‫מישהו יודע לקרוא את זה?‬
‫כן, חינוך פרטי.‬
‫הלוואי שהייתי יודעת לדבר לטינית.‬
‫"סיפור מותו של המלאך אדריאל.‬
‫הנזירה הלוחמת הראשונה,‬
‫אריאלה, ייסדה את מסדר חרב הצלב.‬
‫היא אספה נשים שהקדישו את עצמן לכנסייה,‬
‫והיו מוכנות להילחם ולמות למען אמונותיהן."‬
‫עצרו!‬
‫"המלאך אדריאל היה גאה באריאלה,‬
‫אך מפני שהעניק לה את ההילה הקדושה‬ ‫הוא נאלץ לחיות כבן תמותה,‬
‫ולמות ככזה.‬
‫הוא נטמן בקבר של כבוד במרכז נקרופוליס,‬
‫עיר מתים עתיקה.‬
‫במשך עשרות שנים, אנשים חשו כוח עצום‬ ‫הקורן מקברו של אדריאל.‬
‫הוא הפך למוקד עלייה לרגל.‬
‫היו שהביאו את החולים והגוססים,‬ ‫ונאמר כי הם החלימו.‬
‫אחרים חשו זרם פתאומי של כוח,‬ ‫והשתמשו בו כדי להביס את יריביהם.‬
‫ניתן היה להשתמש בכוח מהקבר‬ ‫למטרות טובות או רעות.‬
‫והמוניטין שלו כאתר קדוש הפך לאגדי,‬
‫עד שהאחיות גילו שהאנרגיה שאינה מהעולם הזה‬
‫הייתה עוצמתית מדי לאנשים רגילים.‬
‫שרידיו של אדריאל הוטמנו‬ ‫בקבר תת קרקעי עצום עשוי אבן.‬
‫במקום שבו אמורה להיות דלת,‬ ‫הונחה אבן עצומה‬
‫החותמת את מקום מנוחתו של המלאך לנצח.‬
‫כדי להרתיע שודדים קברים,‬
‫נחרתו באבן סמלי אזהרה‬ ‫מעל למילים "אד דפונקטיס רקוויאם".‬
‫מה זה אומר?‬
‫"הניחו למת לנוח."‬
‫"עם הזמן, הקבר נשכח,‬
‫נקבר על ידי מזג האוויר והאדמה,‬
‫עד שקמה במקום עיר חדשה.‬
‫עיר הוותיקן.‬
‫שאנון כתבה כאן שהאנרגיה של עצמות המלאך‬ ‫יכולה לשלוט בשדים.‬
‫שהיא בעצם מה שמעגן את השדים לעולמנו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫היא חשדה שהכנסייה ידעה מכך כל הזמן הזה.‬
‫אבי, שמעת על כך בעבר?‬
‫כן.‬
‫עסקה עם השטן כדי שאנשים‬ ‫ימשיכו להיות תלויים בכנסייה.‬
‫כל עוד יש חושך בעולם,‬ ‫אנשים ימשיכו לפנות אלינו למען האור.‬
‫סירבתי להאמין לזה.‬
‫אבל שאנון האמינה.‬
‫הכול מתחבר.‬
‫קירות הקבר עבים מדי מכדי לחדור דרכם.‬
‫חוץ מהנזירה הלוחמת, שיכולה לעבור דרך הקיר.‬
‫אם דורטי יהפוך לאפיפיור,‬
‫הוא יוכל להורות לנושאת ההילה להיכנס לקבר‬ ‫ולהשתלט על הכוח בעצמו.‬
‫הוא לא יכול להורות על זה ממילא?‬ ‫-אולי הוא ניסה.‬
‫אבל שאנון לא הייתה עושה כזה דבר.‬ ‫-הוא רצה נושאת הילה שתהיה בשליטתו.‬
‫לכן הוא סילק את כל מי שלא היה נאמן לו.‬
‫עכשיו אתה מאמין לי?‬
‫אני עדיין לא מבין איך זה עוזר לדורטי‬
‫לקחת את העצמות.‬
‫ביומן כתוב "שליטה".‬
‫"הנושא את שייריו של אדריאל‬ ‫יהיה אדון השדים."‬
‫הוא יכול להפוך אותם לנשק.‬
‫להשתמש בהם כדי להשתלט על אויביו‬ ‫ולחסל אותם.‬
‫חייבים להגיע לקבר הזה לפני דורטי.‬
‫אם נשיג את השרידים,‬ ‫והם באמת יהיו איפה ששאנון אמרה,‬
‫זו תהיה הוכחה מספקת מבחינתך?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫אבי, אם העצמות של אדריאל‬ ‫באמת מניעים אנשים להאמין,‬
‫האם הוצאתן לא תחליש את כל הדת הקתולית?‬
‫זה ההבדל בינינו, ביאטריס.‬ ‫האחיות שלי חשובות לי יותר מהכנסייה.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫תסתכלי על זה ככה.‬
‫אם ניפטר מדורטי,‬ ‫נוכל לאחד את מסדר חרב הצלב.‬
‫אווה, ביומן כתוב שקירות הקבר הם‬ ‫בעובי של 11.5 דירה.‬
‫זה שישה מטרים. מרחק גדול לעבור דרך הקיר.‬
‫נכנסתי ויצאתי מהחדר של שאנון, זוכרת?‬
‫זוכרת שנתקעת בקיר של 60 ס"מ‬ ‫בעריסת החתול?‬
‫אז אני אתאמן, אחות זיכרון צילומי.‬
‫ואיך נמצא את הקבר הזה,‬
‫שטמון באדמה במשך מאות שנים‬
‫במבוך של קטקומבות עתיקות‬ ‫מתחת לוותיקן?‬
‫נשאל מומחה.‬
‫אלוהים, חזרת.‬
‫כן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר עם כריסטיאן שייפר.‬
‫אז אתם רוצים שאעזור לכם לפרוץ לוותיקן,‬
‫ואסלים את הבעיות שלי עם הכנסייה‬ ‫פי כמה וכמה?‬
‫לא את. הוא.‬
‫טוב...‬
‫קיווינו שמר שייפר יוכל לעזור לנו‬ ‫לאתר את הקבר של אדריאל.‬
‫טוב, גם את, בערך.‬
‫אני צריכה מקום להתאמן.‬
‫הושלכנו מביתנו.‬
‫נצטרך גם לבנים כדי לבנות מחסומים מוצקים‬ ‫בעוביים משתנים, מטר עד שישה מטרים.‬
‫מה יצא לנו מזה?‬
‫אם העצמות עוצמתיות כפי שכתוב ביומן,‬
‫אולי תוכלי להשתמש בהן להפעלת המכונה.‬
‫זה מה שביקשת, לא?‬ ‫-כן.‬
‫אני פשוט מופתעת.‬
‫יש לך ספק של לבנים ענקיות?‬
‫תודה, ד"ר סלוויוס.‬
‫בהצלחה.‬
‫אני אמשיך לחקור את היומן.‬
‫טוב. אז קדימה.‬
‫מעולה! קלי קלות.‬
‫כמה יש פה? 2 מטר?‬
‫מטר.‬
‫עדיין, את יודעת שהפצצתי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫נכנסתי מרחוק לארכיון הדיגיטלי של הוותיקן,‬
‫הזנתי אותו למעבדי הנתונים שלנו,‬
‫ומיפיתי חלקית את הקטקומבות שמתחת לוותיקן.‬
‫אז איפה הקבר?‬
‫חוקרים הצליחו לזהות רק 37 אחוזים מהקברים.‬
‫הקבר של אדריאל לא זוהה.‬
‫לדעתי כדאי לנו לקחת סיכון.‬ ‫נמצא אותו כשנגיע לשם.‬
‫זה יכול לקחת חודשים.‬
‫בית מדיצ'י הזמין מפה של נקרופוליס‬ ‫כשהוותיקן נבנה.‬
‫ייתכן שמסומן בה מקום הקבר,‬
‫אבל... המפה הושאלה ונגנבה לפני עשרות שנים.‬
‫תוכל לתאר את המפה?‬
‫אני יודע איך היא נראית, אבל היא איננה.‬
‫צריך להכיר את השוק השחור‬ ‫כדי להתחיל לחפש אותה בכלל.‬
‫אני חושב... שאולי אוכל לעזור.‬
‫אתן תחליפו את האחיות בעמדות שתיים ושש.‬
‫תאמרו להן שילכו לנוח.‬
‫אני רוצה שיהיו רעננות למשמרת הבאה שלהן.‬
‫את באמת חושבת שהבוגדים יחזרו?‬
‫ניתן רק לקוות.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫לא לקח לה כל כך הרבה זמן‬ ‫לעבור קיר של שני לבנים.‬
‫יש סיבה לדאגה?‬
‫אווה!‬
‫נראה לי שהשתנתי קצת.‬ ‫-מה קרה שם?‬
‫בעיקרון, זה ממש... גרוע אחרי כמה צעדים.‬
‫איבדתי כיוון ופרשתי.‬
‫זה כאילו שאני מוצקה, והקיר עובר דרכי.‬
‫זה כמו ללכת בתוך סירופ, או משהו.‬
‫אבל כל הזמן הזה אני מרגישה‬ ‫את המשקל של האבן סביבי.‬
‫וככל שעובר הזמן, אני מרגישה יותר‬ ‫שהיא מנסה לזרום פנימה ולתפוס את מקומי.‬
‫למחוץ אותי.‬
‫מה אם אמצא דרך להנחות אותך?‬
‫אני יכולה לעזור עם זה.‬
‫כריסטיאן הזכיר את השוק השחור.‬
‫זה נראה כמו מקום שבו ההורים של ביאטריס‬ ‫קונים את הפיקאסו שלהם.‬
‫יש פה מישהו שיכול לעזור לנו.‬
‫יש לו זיכרון צילומי‬ ‫של כל חפץ גנוב שהוא סחר בו.‬
‫ואיך אתה מכיר אותו?‬
‫מחיים אחרים.‬
‫חכי פה.‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫עקבי אחריי.‬
‫זה די סקסי.‬
‫אני מחפש את אסטבן.‬
‫מצטער. סגור.‬
‫תשמע, אדוני...‬ ‫-רק תגיד לו שווינסנט כאן.‬
‫עוף מפה.‬
‫לאן?‬
‫מה קורה, לעזאזל?‬
‫שלום, אסטבן.‬ ‫-וינסנט.‬
‫לך.‬
‫אני מחפש חפץ נדיר.‬
‫כמובן.‬
‫בבקשה.‬
‫מכשיר איתור.‬
‫והאוזניות?‬
‫אני לא בטוחה איך הן יגיבו למעבר דרך בטון.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫כן.‬
‫אני עומדת לידך.‬
‫רואה? זה יהיה קלי קלות.‬
‫עברת מטר. תמשיכי ישר.‬
‫הפסקת לזוז.‬
‫הלכתי לאיבוד.‬
‫קחי שני צעדים בכל כיוון שהוא.‬
‫תסתובבי 90 מעלות ימינה ותמשיכי ללכת.‬
‫אני רוצה לצאת. תוציאי אותי!‬
‫רק עוד קצת.‬
‫את מסוגלת.‬
‫אווה?‬
‫זה בסדר.‬
‫הצלחת.‬
‫תודה.‬
‫אני לא יודעת מה קרה. זה כאילו...‬
‫ככל שאני שם יותר זמן, אני...‬ ‫-את מאבדת כוח.‬
‫אנרגיית ההילה מתרוקנת.‬
‫ולמרבה הצער, במקרה הזה,‬ ‫אם תאבדי את הכוח...‬
‫אתקע בקיר המחורבן.‬
‫כן.‬
‫אזדקק להרבה יותר אנרגיה כדי לעבור 6 מטרים.‬
‫הצלחתי להגביר את הפלט של ההילה בעבר.‬
‫כן, כשהדלקת אותי כמו עץ חג מולד.‬
‫לא אצליח ללכת בזמן שמחשמלים אותי.‬
‫אווה.‬
‫לילית.‬
‫את מיובשת.‬
‫מנוחה של כמה ימים תעזור.‬
‫תודה.‬
‫ד"ר סלוויוס, תוכלי לתת לנו כמה דקות?‬ ‫-כמובן.‬
‫איך זה אפשרי בכלל?‬
‫ערכנו לה לוויה.‬
‫למה כולם חושבים שאני מתה?‬
‫מה הדבר האחרון שאת זוכרת?‬
‫הייתי במחסן...‬
‫עם מארי.‬
‫ניסינו להגיע לאווה, אבל הטאראסק הופיע.‬
‫ואז...‬
‫בטח איבדתי הכרה.‬
‫הדבר הבא שזכור לי‬
‫הוא שהייתי בעריסת החתול.‬
‫את יודעת משהו.‬
‫דברי.‬
‫מארי אמרה שהטאראסק תפס אותך.‬
‫שהטפרים שלו חדרו דרכך.‬
‫היא אמרה שהוא גרר אותך ל...‬ ‫-חשבנו שאיבדנו אותך.‬
‫אלוהים העניק לך חיים שניים.‬
‫מה קרה?‬
‫אצל מי היא עכשיו?‬
‫זה היה לפני שנים. אני לא זוכר.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫לא.‬
‫אז הזיכרון המפורסם שלך סוף סוף אכזב?‬
‫הנה. המפה של מדיצ'י.‬
‫היא החליפה בעלים כמה פעמים.‬
‫עכשיו היא אצל אספן פרטי.‬
‫שם וכתובת.‬
‫היית צריכה להישאר באוטו.‬
‫ואתה היית צריך לומר לי את האמת.‬
‫אווה.‬
‫אה, היי.‬
‫אני רק... אני...‬
‫מה שלומה?‬
‫חיה, איכשהו.‬
‫מגניב.‬
‫כדאי שתלכי אליה.‬
‫כן, אבל היא בטח צריכה לנוח, אז...‬
‫היא קראה בשמך.‬
‫ממה את פוחדת?‬
‫טוב, בתור התחלה, בפעם האחרונה שנפגשנו‬ ‫היא ניסתה לרצוח אותי.‬
‫דבר שני, היא הקריבה את עצמה למעני.‬
‫היא התעמתה עם המפלצת הזו‬ ‫וסיכנה את חייה למעני, ואני...‬
‫אני לא יודעת מה לומר לה.‬
‫היא ישנה.‬
‫יופי.‬
‫תישארי איתה.‬
‫טוב.‬
‫מצאתי את הסיפור הזה ביומן.‬
‫זה עשוי לעזור.‬
‫כתבה את זה נזירה לוחמת בשם האחות מלאני.‬
‫"הפכתי לנזירה הלוחמת בקיץ של 1942,‬
‫לאחר שנמלטתי‬ ‫ממחנה העבודה המסויט בדכאו."‬
‫רגע, איך היא גם יהודיה וגם נזירה?‬
‫הם רדפו כל מי שהיה שונה.‬
‫לא רק את היהודים.‬
‫היא הייתה לסבית.‬
‫אלוהים.‬
‫הנאצים ממש מעפנים.‬
‫"כשחזרתי לצרפת הכבושה,‬
‫האם העליונה סיפרה לנו שהנאצים‬ ‫אינם חלק מהמשימה שלנו.‬
‫היא סיפרה לי שהכעס שלי נובע משנאה.‬
‫וששנאה אינה בתחום השיפוט שלנו."‬
‫רגע. את מתרגמת את זה מצרפתית?‬
‫תקשיבי.‬
‫מגניב. תמשיכי לקרוא.‬
‫"אבל אתמול בלילה,‬
‫חלפתי על פני קבוצת קצינים נאצים‬ ‫שהשתכרו בפאב צרפתי.‬
‫אני לא יודעת מה תכננתי לעשות,‬ ‫אבל נכנסתי פנימה,‬
‫וסגן נאצי ביקש ממני לרקוד איתו.‬
‫כשסירבתי,‬
‫הוא תפס אותי ביד‬
‫וראה את המספר שקיעקעו עליי בדכאו.‬
‫הנחתי לו לראות אותו.‬
‫רציתי שייראה.‬
‫הוא הסתכל עליי כאילו שהייתי שרץ.‬
‫"יהודיה", הוא סינן בזלזול.‬
‫"לא", השבתי.‬
‫"לסבית."‬
‫"החברים שלו כיתרו אותי.‬
‫שלפתי את החרב הקדושה ושיספתי אותם.‬ ‫-ועוד איך!‬
‫"אך האם העליונה צדקה.‬
‫כל שיסוף היה אקט של שנאה.‬
‫שנאה על כך שגרמו לי לחשוש מלהיות אני.‬
‫אז השתוללתי במטחי הדם שלהם‬
‫עד שהסגן כיוון אליי אקדח‬ ‫מעברו השני של החדר.‬
‫לא יכולתי להגיע אליו.‬
‫הוא אמר שיחזיר אותי למחנות במו ידיו.‬
‫אין לי הסבר למה שקרה לאחר מכן.‬
‫המחשבה על חזרה למחנות‬ ‫שלחה אותי מעבר לפחד,‬
‫מעבר לשנאה, מעבר לכאב.‬
‫ההילה בהקה באור מסנוור וגרמה לפיצוץ,‬
‫בשונה מכל דבר אחר שחוויתי בעבר.‬
‫הקליעים של הנאצי נמסו,‬
‫יחד עם האקדח שלו, בשרו,‬
‫וחלק נכבד מהקיר.‬
‫התמוטטתי בחורבות הפאב ההרוס,‬ ‫מרוקנת לגמרי.‬
‫איני מבינה מה איפשר לי ליצור אנרגיה כזו.‬
‫אבל באותו הרגע,‬
‫חשתי שאני משוחררת.‬
‫שירד ממני עול.‬
‫סוף סוף הרגשתי כמו עצמי."‬
‫ניסיתי לספר לך.‬
‫נשבעתי שאשכח את עברי. לגמרי.‬
‫אולי הקעקועים לא היו רעיון כזה טוב.‬
‫דווקא את אמורה להבין איך זה כשיש חרטות.‬ ‫-אתה יודע שאני מבינה.‬
‫זו בדיוק הנקודה.‬
‫את רוצה לדבר על זה?‬
‫זה כלום. זה בסדר. אני...‬
‫סיפור מגניב על נזירה לוחמת‬ ‫שמתחברת לזעם שלה‬
‫גורם לך לבכות, וזה כלום?‬
‫הבורות שלך ממש מבאסת לפעמים.‬
‫היי.‬
‫מה... מה קורה?‬
‫כרגיל, הצלחת לפספס את כל הנקודה.‬
‫האחות מלאני התחברה למשהו בסיסי בנשמתה,‬
‫וזה הגביר את האנרגיה של ההילה.‬
‫כדי לעבור דרך שישה מטרים של אבן,‬ ‫תצטרכי להתחבר לכאב האישי שלך.‬
‫טוב, אבל למה את כועסת עליי כל כך?‬
‫אני לא כועסת עלייך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זו לא את.‬
‫זה היה כולם חוץ ממך.‬
‫כל חיי,‬
‫אנשים ניסו להפוך אותי למשהו שאני לא.‬
‫להפוך אותי ל"נורמלית",‬
‫או לפחת "מתקבלת על הדעת"‬
‫רכשתי מיומנות בתחומים רבים כל כך‬ ‫רק כדי שיהיה לי ערך...‬
‫למרות המגרעות שלי,‬
‫או הדברים שלימדו אותי שהם מגרעות.‬
‫כמובן שניסיתי להשתלב.‬
‫אבל כשמענישים אותך רק מפני שאת שונה,‬
‫את מתחילה לשנוא את מה שאת.‬
‫ואת מה שאת אוהבת.‬
‫מה שאמור להביא לך אושר...‬
‫מביא לך רק כאב.‬
‫הכאב הוא מה שהפך אותי לאחות לוחמת.‬
‫אל תשנאי את מי שאת.‬
‫את נפלאה.‬
‫אני מצטערת על הכאב שלך.‬
‫אל תצטערי.‬
‫כי עכשיו נצטרך להתחבר לשלך.‬
‫לנטרל את האזעקה, לפרוץ פנימה,‬ ‫למצוא את המפה, לצאת.‬
‫לא. במקומות ענקיים כאלה אין זמן לחפש.‬
‫נצטרך שהבחור הזה ייקח אותנו אליה.‬
‫טוב.‬
‫מפת מדיצ'י של הקטקומבות בוותיקן, איפה היא?‬
‫לא ידעתי שהיא גנובה.‬
‫בגלל זה נעלת אותה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫נחכה.‬
‫מה קורה?‬
‫אני סתם... בורחת מביאטריס.‬
‫בהצלחה.‬
‫אווה.‬
‫היי.‬
‫אני שמחה שחזרת.‬
‫באמת?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני חבה לך את חיי.‬
‫את אחת משלנו.‬
‫הייתי צריכה להילחם לצדך, לא נגדך.‬
‫הנחתי לדורטי לנצל את הגאווה שלי,‬ ‫ושכחתי...‬
‫מהאחריות שלי.‬
‫תוכלי לסלוח לי?‬
‫סלחתי הרגע.‬
‫אני ממש שמחה שאת כבר לא מתה.‬
‫גם את.‬
‫-כריסטיאן: זו היא -‬
‫טוב.‬
‫בזה מסתיימת העסקה שלנו.‬
‫עברת את החצי.‬
‫את מתקדמת יפה.‬
‫כמה עברתי?‬
‫ארבעה מטרים.‬
‫פאק!‬
‫תתרכזי.‬
‫הקיר הזה הוא הפחד שלך.‬
‫הוא הכאב הכי עמוק שלך.‬
‫למה את לא מצליחה לעבור אותו?‬ ‫מה עוצר בעדך?‬
‫אין לי מספיק אנרגיה.‬
‫זו לא הסיבה.‬ ‫-זו כן.‬
‫זו מגבלה פיזית.‬
‫זה לא מה שנמצא בנשמתך.‬ ‫-זה כן, לעזאזל!‬
‫כי אם ההילה תתרוקן,‬ ‫אחזור להיות משותקת.‬
‫מזה את מפחדת.‬
‫שיתוק.‬
‫זה לא מה שמפחיד אותי.‬
‫מפחיד אותי להיות לבד.‬
‫נטושה באיזו מיטה בלי אף אחד ש...‬
‫בלי אף אחד.‬
‫אבל זה לא יקרה לעולם.‬
‫זה לא משנה‬ ‫אם תהיי משותקת מהצוואר ומטה,‬
‫מכוסה במורסות‬
‫או ראש מדבר משקית.‬
‫עדיין יהיה לך אותנו.‬
‫ואנחנו לא נעזוב אותך לעולם.‬
‫את מתכוונת לזה?‬
‫את יודעת שכן.‬
‫אווה?‬
‫ארבע וחצי, עוברת לחמש.‬
‫חמש וחצי.‬
‫כמעט הגעת.‬
‫5.8.‬
‫הצלחת.‬
‫רק בזכותך.‬
‫ההילה כמעט התרוקנה לגמרי.‬
‫צריך לערוך עוד בדיקות.‬
‫נבין כמה זמן לוקח לה להיטען מחדש‬ ‫כדי שנוכל להוציא אותך מהקבר.‬
‫יש לך כוח לעוד כמה ניסיונות?‬
‫כן.‬
‫אהיה איתך בכל צעד.‬
‫הייתי ילד.‬
‫שליח של הקרטל.‬
‫מוצלח, מהיר, סתמתי את הפה.‬
‫במהלך הזמן קידמו אותי לאוֹכף.‬
‫הכסף סינוור אותי.‬
‫העבודה הייתה מכוערת אך מספקת.‬
‫ואלוהים יסלח לי, אהבתי אותה.‬
‫עד שראיתי את האור.‬
‫כשהצטרפתי למסדר חרב הצלב...‬
‫האמנתי שמצאתי תשובה.‬
‫שהאפילה שבתוכי בוודאי הייתה שד.‬
‫אך הנזירה הלוחמת הראשונה שהסתכלה עליי‬ ‫ראתה את האמת.‬
‫לא היה בי שד.‬
‫זה היה רק...‬
‫אני.‬
‫ועכשיו אני פוחד‬ ‫שגם אם נשמיד את העצמות, ו...‬
‫נפטור את העולם משדים,‬ ‫האפלה הזו, האפלה שלי תישאר.‬
‫לא רציתי שתראי אותי ככה.‬
‫לא תנגני בזה כל היום, נכון?‬
‫אני מקבלת בקשות.‬
‫אני מבקשת שקט.‬
‫את חיוורת.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫כאילו שהייתי בגיהינום וחזרתי.‬
‫ברצינות, אהיה בסדר.‬
‫אימא שלי מאינוורנס, בהיילנדס.‬
‫התרופות שלה הן כאלה:‬
‫ויסקי, תפילה, ותה סרפדים מתוק.‬
‫רואה?‬ ‫כבר יש שיפור.‬
‫אימא שלי יודעת מה היא עושה.‬
‫מה יקרה לדעתך?‬
‫לנו?‬
‫למסדר חרב הצלב?‬
‫נהיה בסדר.‬
‫נמצא פתרון.‬
‫כך היה תמיד.‬
‫מה קרה?‬
‫אני בסדר.‬
‫אהיה בסדר.‬
‫מצאתי את הקבר.‬
‫שלוש קומות מתחת לאדמה.‬ ‫רוב האזור הזה נבנה במהלך התקופה השנייה,‬
‫תחת הקיסר קונסטנטין. אבל...‬ ‫-אולי תצביע עליו?‬
‫כאן.‬
‫הקבר של אדריאל.‬
‫תודה על עזרתך.‬
‫איך הצלחתם למצוא את המפה?‬
‫בשביל זה יש לי רובי ציד.‬
‫אתה נראה שמח.‬
‫כי היא חזרה.‬
‫מי?‬ ‫-אווה.‬
‫אני מרגיש יותר טוב כשהיא קרובה.‬
‫מה קרה, אימא?‬
‫אני פשוט דואגת לך.‬
‫מצטער שאני גורם לך לדאוג.‬
‫לא, אימהות אמורות לדאוג.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי כשאוהבים מישהו כל כך,‬
‫רוצים לעשות הכול כדי להגן עליו.‬
‫אני יודע שתעשי את זה.‬
‫יופי.‬
‫כי יש לי חדשות.‬
‫מצאנו את הדלת השנייה.‬
‫זה ישנה הכול.‬
‫שלום?‬
‫את האחות שאנון.‬
‫חבל שלא הכרתי אותך.‬
‫ניפגש, בסופו של דבר.‬
‫בחיים האלה או הבאים.‬
‫השארת לי את זה.‬
‫לא לך.‬
‫רק לבאה בתור.‬
‫קראת את הרשומות שלהן.‬
‫רק כמה מהן, בינתיים.‬
‫יש כל כך הרבה מהן.‬
‫כן.‬
‫אבל הסיפורים שלהם קצרים.‬
‫כל כך הרבה פוטנציאל שלא מומש.‬
‫כל כך הרבה חיים מבוזבזים.‬
‫ובשביל מה?‬
‫כאילו...‬
‫אני עדיין לומדת את כל זה, אבל...‬
‫כדי להיפטר מהשדים בעולם, נכון?‬
‫ההילה היא נטל.‬
‫גדול מכדי שאדם אחד יוכל לשאת אותו.‬
‫הרגשתי לבד.‬
‫עם זאת, הרגשתי גם משפחה.‬
‫גם אני.‬
‫נראה לי.‬
‫משפחה שחברותיה מתו, בזו אחר זו,‬ ‫לנגד עיניי.‬
‫למען המשימה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה קרה?‬
‫איך לעזור לך?‬
‫איך לעזור לך? תגידי לי מה לעשות!‬
‫...לעשות.‬
‫אני צריכה לשים לזה סוף.‬
‫מה?‬
‫צריך תוכנית חדשה.‬
‫תתרחקי!‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫את לא יכולה. לא בזה.‬
‫בבקשה תגידי לי מה את עושה.‬
‫אני צריכה לבדוק אם אפשר‬ ‫להשמיד דיוויניום עם ההילה.‬
‫למה?‬ ‫-כי אם זה אפשרי,‬
‫אולי אוכל להשמיד את השרידים של אדריאל.‬
‫זו לא הייתה התוכנית.‬
‫יש לנו תוכנית.‬
‫נמצא את העצמות, נחשוף את דורטי,‬ ‫והמסדר יחזור למשימה.‬
‫המשימה היא הבעיה.‬
‫נזירות לוחמות מתות בזו אחר זו...‬
‫מי הבאה בתור אחריי? את?‬
‫את?‬
‫אם שאנון צודקת, והשרידים של אדריאל‬ ‫גורמים לשדים להישאר בעולם,‬
‫אז חייבים להשמיד את העצמות.‬
‫לא יהיו יותר שדים.‬
‫לא יהיו נזירות לוחמות.‬
‫מעגל המוות יסתיים.‬
‫אנחנו יכולות לעצור את זה.‬
‫אני יכולה לעצור את זה.‬
‫אני אהיה אחרונת הנזירות הלוחמות.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬