EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
ANDALUSÍA, SPANIA - NÅTID
Hele livet har jeg drømt om å være død.
Jeg forlater kroppen min og ser meg selv ovenfra.
Ei vanlig jente, helt vanlig.
Jeg ser hvor vanlig hun er, før jeg våkner og forstår
at jeg er samme misfoster som før.
En ting jeg er lært siden,
er at livet har en jævlig måte å oppfylle drømmene dine på.
Tragisk. For et ungt og pent ansikt.
Djevelen kan ikle seg tiltalende ansikter for å forføre og påvirke de svake.
-Jeg forstår. Hun ble... -Hun vil brenne, som sitt eget opphav.
-Formoder De at hun er i helvete? -Det spiller ingen rolle. Hun var alt der.
Vel. Vi trenger navn, alder og dødsårsak til dødsattesten.
Ava Silva. Nitten.
-Ikke skriv noen dødsårsak. -Jeg kan ikke...
Ikke skriv noe, sa jeg.
Som De vil.
Tilgi meg, søster, men jeg må be Dem om å dra nå.
Jeg må ta meg av noe som haster.
Husk dette, er De snill. Hun kan ikke lenger be om tilgivelse,
så nå er det vi som må tilgi henne.
For Gud vet alt, ser alt og skal være den som dømmer deg.
Det får jeg ta sjansen på.
ST. MIKAELS BARNEHJEM
-Munk! Jeg trenger et sted å legge henne! -Her borte, søster Shannon.
-Mary. -Rolig.
-Nå er vi her. -Jeg har kirurgen her.
Divinium-splinter. Du må få ut alt, før det dreper henne.
-Hvor ille er det? -La henne jobbe i fred. Du er sterk.
Du klarer deg. Få ut splintene, så sårene kan heles.
Organene dine er gjennomboret. Leveren og milten.
Flere av splintene forhindrer at du blør i hjel.
-Fjerner jeg dem, kan hun dø. -Kan du gi henne noe mot smerten?
Vi har vel sett verre før?
-Mary. -Ikke si det. Ikke tenk på det, engang.
Tror du jeg ønsker dette? Det er ikke opp til oss. Det fins en protokoll.
-Det høres ut som kampene fulgte oss. -Seks lag er på vei.
-Søstrene holder dem på avstand. -Ikke lenge.
-Mary. Du vet hva som må gjøres. -Få henne ut, før jeg skyter henne.
Hun har rett.
Dette er Shannon.
Hun er lederen vår. Hun er vår venn. Vi gir henne ikke opp.
Jeg kommer ikke til å klare meg, Mary.
Fjern den.
Nei!
Ta det.
Mary.
I dette livet eller det neste.
De har trengt seg inn.
-Jeg kjøper oss tid. -Du trengs her.
Jeg vil savne deg, søster.
Jeg er lei for det, Shannon.
-Du er klar. Det vet vi begge to. -Vi må snu henne.
Oppbevar den trygt, ellers går alt tapt.
Mary?
-Ja? -Mary.
-Ja. -Ikke...
...stol på...
Hvem?
-Hvem? -...noen.
Den er vakker, Shannon.
Den er vakker.
Er du den neste Bæreren?
Nei.
Lilith.
Tilgi meg, barnet mitt.
Nå skal du ut og gå, barn.
-Det kiler. -Syns du det er morsomt?
Ser du det? Han dør av latter.
Hun vil brenne, som sitt eget opphav.
-Formoder De at hun er i helvete? -Det spiller ingen rolle.
Hun var alt i helvete.
Kan du i det minste prøve å være noe annet enn en byrde for alle?
Det stakkars barnet har forlatt oss.
Hva faen?
Dette er ingen drøm.
Skal vi snakke om det som skjedde?
Nei. Det var en dårlig tripp, og det kan ikke ha skjedd.
Det er bare de sterke medisinene som avtar. Det må være det.
Det håper jeg.
Kanskje jeg er død, og dette er helvete.
Nonnene sa alltid at jeg var en god kandidat.
Her fungerer iallfall beina mine, så de kan drite og dra.
Er dette helvete, skal jeg fikse det.
Kanskje det er sånn det føles når man blir gal.
Jeg ligger nok i senga på barnehjemmet, så skjer dette bare i hodet mitt.
Nå har det nok klikka såpass for meg at jeg er helt borte.
Hjernen min beskytter meg ved å få dette til å virke ekte,
slik at jeg glemmer at jeg er et nervevrak.
Hva?
-Pent antrekk. -Er du full?
Nei, men jeg er kanskje død.
Hva er dette?
-Hva? -Jeg føler meg ikke så...
Hva f...
Herregud. Unnskyld. Så ekkelt...
Fy faen.
Ok. Dette er ingen drøm. Dette skjer helt på ordentlig.
Med superkrefter?
Noe er helt klart endret nå. Hva pønsker du på, Gud?
Jeg håper at dette laget ikke suger.
Nonnene snakket om mirakler. Men så snakket de mye tull, da.
Men hva om de ikke gjorde det? Jeg vet ikke om jeg er klar for det.
Jeg ser ikke annerledes ut. Jeg tror iallfall ikke det.
For å være ærlig, har jeg egentlig aldri sett på meg selv.
Jeg har aldri hatt mulighet.
Hei, Ava.
Jeg vet jeg burde være takknemlig. Mange ville drept for noe slikt.
Men det er ikke rart jeg er forvirra.
Dette må skje av en grunn.
Noen gjorde dette mot deg, og vedkommende må sitte på svarene.
Det var et tøft første oppdrag.
-Men du var flink, Camila. -Takk.
-Du trenger ikke å gjøre det. -Vi kan sette sammen bitene.
Finner vi relikvien som ble brukt, kan vi spore den opp.
Aldri alene, aldri glemt
og for alltid i våre hjerter.
Får jeg?
-Fortell meg hva som skjedde. -De fulgte etter oss, pater. Angrep oss.
Nei, før det. Tilbakehentingsaksjonen. Oppdraget Deres.
-Vi møtte mer motstand enn forventa. -En privat hær, mener hun.
Væpnede leiesoldater på utleveringsstedet.
Vi sikra området, men en eksplosjon inntraff da vi henta gjenstanden.
Divinium blanda med eksplosiver.
Søster Shannon ble kritisk skada, vi trakk oss tilbake.
-Men de fulgte etter... -Slutt.
Det er Shannon vi snakker om.
Du snakker som om det er nok en hendelse å melde om.
Unnskyld, Mary.
Jeg var også glad i henne. Jeg...
...må fokusere på noe.
Hva med de andre diviniumbitene i havna?
Vi må sikre dem, før noen andre får tak i dem.
Jeg tar meg av det.
Er Lilith klar?
Munkene har noe å vise oss, pater Vincent.
Jeg gjemte meg etter at vi ble angrepet.
Så kom hun inn med Glorien,
og satte den inn i et lik for å beskytte den.
Her.
Hun var her.
-Hva mener du? -Det lå et lik der. Liket av ei ung jente.
Hvorfor skulle hun gjort det?
Menneskehud demper Gloriens unike energisignatur.
-Det gjør den vanskelig å lokalisere. -Med mindre dens kraft slippes løs.
Hvem var jenta?
-Har det vekket noen til live før? -Ikke som jeg er klar over.
Du sier altså at en tilfeldig, død sivilist går fritt der ute
med en engels Glorie i seg?
Kanskje ikke helt tilfeldig.
Er du en engel?
-Ava? -Jeg tror det.
-Du går. -Ja.
Men... hvordan? Du er ikke...
Du døde.
Det gir merkelig nok mening. Når, Diego?
I går. Du sovna, for aldri å våkne igjen.
De tok deg med seg.
-Er dette en drøm? -Nei.
Nei. Jeg trodde også det. Jeg er her på ordentlig.
Jeg lever.
Men jeg er annerledes. Jeg føler meg sterk.
-Jeg tror at jeg har superkrefter. -Kult.
Kroppen min kan lege seg selv. Jeg kan gå gjennom vegger... noen ganger.
-Hva er det som skjer med meg? -Kanskje en forsinket zombiefisering.
Eller så ble bevisstheten din overført til en annen kropp.
Eller så er du en kloning i et grusomt eksperiment.
Uansett hva det er, kan du ikke la noen her se deg sånn.
Ja, katolikkene er litt urolige for hvem som får gjenoppstå.
Med mindre de styrer fortellingen.
Hvorfor er du interessert i henne?
-Jeg følger opp en henvendelse. -Fra hvem?
Det kan jeg ikke si.
Jentas familie, kanskje? Vi trodde ikke hun hadde noen.
Jeg vil ikke gå i detaljer, søster.
Jenta er død, som du sa.
Jeg samler bare informasjon for noen som er bekymret.
-Om jeg visste... -Jeg er på oppdrag for Vatikanet.
Fra høyeste hold. Jeg har dårlig tid.
Jeg vet ikke, Ava. Kanskje dette bare er midlertidig, en feil i matrisen.
Om jeg var deg, hadde jeg gjort det beste ut av det
før de som gjorde det, finner deg.
-Jeg henter journalen hennes. -Takk.
Og all informasjon du har om vennene hennes...
-...eller steder hun frekventerte. -Jeg forstår ikke, pater.
Ava forlot aldri bygningen, og hun hadde iallfall ingen venner.
-Det virker rart. -Det er overhodet ikke rart.
Du vet vel at hun var lam i ben og armer?
Diego!
-Hvorfor er du våken nå? -Det var en pájaro. En fugl.
Nå er den borte.
Her får man ikke akkurat omsorg à la det 21. århundre?
Vi gjør det vi kan med våre begrensede midler.
Var du og Ava gode venner, Diego?
Du savner vel henne.
Veldig mye.
Hun virker som ei spesiell jente.
Hun er det... Hun var det.
Det lover jeg deg, Diego. Dette skal jeg gjøre mest mulig ut av.
Og akkurat når du føler at du har situasjonen under kontroll, ser du dette.
Det trekker deg til seg, som et hjelpeløst insekt mot flammen.
Du følger etter, selv om du vet at det er en dårlig idé.
-Hei. -Hei.
-Vil du ha litt? -Gjerne.
Det er alkohol!
-Er du edru? -Ikke med vilje!
Hei! Det er ikke lov å spytte her.
Ikke lov å spinne?
Å spytte! Der, på gulvet.
Pokker. Beklager!
Takk. Jeg bør nok gå nå.
Ha det!
Hvorfor havnet Ava på barnehjemmet, søster?
Ava var bare sju år gammel da hun kom til oss.
Hun var allerede ødelagt.
Etter en grusom bilulykke som tok livet av moren hennes. Måtte hun hvile i fred.
De var her på ferie.
Hun kjente ikke faren sin, og vi fant ingen annen familie.
Men siden moren var katolikk, ble barnet plassert hos oss.
Hun var en vanskelig pike.
Utakknemlig.
Jeg skulle gjerne sagt at hun blir savnet, men...
Ett spørsmål til, søster.
Hvordan døde Ava?
Jeg er så trøtt, men jeg kan ikke sove.
Hva om jeg våkner slik jeg var før?
Nei. Jeg må holde meg våken. Det er fortsatt mye jeg må gjøre.
Så mye å oppleve for første gang.
Ja. Kaldt vann. Et sanselig sjokk.
Nå skjer det.
Vent. Inkluderer kreftene fra Gud svømming? Jeg innså nettopp...
...at jeg ikke kan svømme. Faen!
Hjelp!
Vent!
Jeg har deg! Det går bra. Jeg har deg.
Går det bra?
Redda av en søt gutt. Da kan jeg hake dét av lista.
Takk.
Ingen årsak. Jeg heter J.C.
Konsentrer deg, Ava. Ikke gjør det der der du glemmer å snakke.
Jeg er sulten.
Sulten?
Jeg heter Ava. Unnskyld.
Ok, sultne Ava.
Det kan jeg fikse.
Jøss. Du tulla ikke, du.
Lang natt, eller?
Dette er Chanel, Zori og Randall.
-Hei. -Hallo.
Ok.
Hyggelig.
Hvem er du?
Ingen.
Jeg heter Ava.
Hvor er du fra, Ava "ingen"?
Bare... fra her og der.
Rundt omkring.
Så søkt.
-Hva mener du? -Det betyr at du er en gåte.
Hun er en gåte. Vi liker vel alle en gåte, ikke sant?
Når sant skal sies, kan det hende at noen leter etter meg. Jeg ligger gjerne lavt.
Hvor bor du?
Er dette ditt hus?
-Nei. -Ikke tenk på hvem som eier hva.
Bare nyt utsikten.
Dere oppholder dere vel ikke akkurat her ulovlig.
Vet vi hvem som var i havna? Hvorfor de fikk divinium?
Ikke ennå.
Vi sender ut dette til hele bispedømmet.
Alle prester, diakoner og nonner i Andalucía skal se etter henne.
Det som skjedde med Shannon, var at divinium rev henne i fillebiter.
Slik dreper man en Krigernonne.
De visste at vi kom. Hvorfor ellers skulle leiesoldater ha venta på oss?
Det har aldri skjedd før. Hva er annerledes nå?
Jeg vet ikke. Desto viktigere er det å finne Glorien raskt.
Dens krefter i en uten trening eller en som er uverdig, er en fare for alle.
Jeg finner henne, og hva så?
Glorien gjenopplivet henne. Dør hun om jeg tar den ut?
Det var derfor du kalte på meg.
-Du trenger én som kan fikse det. -Jeg trenger én jeg kan stole på.
Lilith drives av ærgjerrighet. Beatrice er utmerket, men reservert.
Det er deg jeg stoler på.
Den jeg alltid har stolt på.
-Hei. -Hei.
Kan jeg bli her?
Å... ikke til evig tid, men iallfall i noen netter.
Vi reiser mye. Til Italia, Frankrike...
Der det skjer.
Ja, noe sånt.
Hvorfor leter folk etter deg?
Skal vi ta en spasertur på stranda?
Ja.
Dere er kriminelle, altså.
-Vi er opportunister. -Hva er forskjellen?
Vi tar ingenting som ikke allerede ligger der gratis.
Strandhuset? Eieren bor i Saudi-Arabia.
De er i Spania et par ganger i året. Ellers står det tomt.
De leier det ikke ut, det ligger ikke på Airbnb.
Derfor stikker vi innom, bruker det i noen uker
og får det rengjort av profesjonelle før eierne kommer. Og... ja.
Ingen kommer til skade. Livet er godt.
Systemet er laga sånn at folk som oss ikke kan tjene penger eller få fine hus.
Jobber du hardt, kan du få alt du vil, sier de.
Det er en løgn, ikke sant? Du må være...
Fortsett å snakke, kjekken,
samme hva du snakker om. Jeg ser bare lepper jeg vil kysse.
-Jeg forstår. -Gjør du det?
Ja. Institusjoner.
Jeg hater dem.
De retter makten én vei, og alle under dem blir bare misbrukt.
Det stemmer. Vi kjemper imot dem.
-Ja. Utnytter dem så godt dere kan. -Vi prøver.
-Kan jeg hjelpe til? -Ja, gjerne.
-Jo flere, jo bedre. -Ok.
-Det er bare én ting du må vite om. -Er du fra Interpol?
Nei.
Jeg er ganske ny i gamet. Jeg har ikke mye livserfaring.
Jeg trenger kanskje din hjelp til å finne ut av ting.
Ikke hjelp, da. Jeg er en sterk kvinne. Jeg trenger ikke din hjelp.
Ikke sånn hjelp. Bare litt hjelp. Jeg gjentar jo bare meg selv. "Hjelp."
Nå sa jeg det igjen. Men sa du noe nå?
Ikke?
Jeg passer på deg.
-Hva gjør du? -Jeg ser hva jeg skal ha på meg i kveld.
-Hva skjer i kveld? -En stor fest. Raveparty i fengselet.
I et ekte fengsel, eller på en klubb som heter Fengselet?
Det var et ekte fengsel... en gang i tiden.
Kult.
Unnskyld for før i dag. Vi var i frynsete form.
Fremmede gjør oss litt ukomfortable.
Nei, nei. Det går fint.
Denne tror jeg kunne vært veldig fin på deg.
-Jeg kan sy den inn. -Virkelig? Jeg stoler på deg.
-Herregud. -Godt valg.
Ja.
Dette er faen meg episk.
-Hei! -Hei!
Kan jeg få en?
-Er du sikker? -Nei.
Ja?
-Går det bra? -Ja, hvordan det?
Vanligvis banker du meg når vi sparrer uten å bli svett. Da koser du deg.
I dag slåss du mot noe annet mens du slåss mot meg.
-Du tenker på noe. -Finner ut av det.
Jeg må si meg uenig.
Gi meg noe, da. Det er ikke meg. Jeg er faen meg en gave.
-Språkbruk. -Pisspreik.
Du vet at jeg er glad i deg, ikke sant? Og alle jentene her.
Jeg vet det.
Man beskytter dem man er glad i.
Jeg beskytter deg og dem.
Dette gir ikke mye mening nå, men...
...det vil det gjøre i fremtiden. Stol på meg.
Ok.
Husk at vi er glad i deg også.
Sånn går dagene
Vi har aldri kontroll
Om himmelen er rosa og hvit
Om jorda er svart og gul
Det er som du viste meg
Jeg nikker, lukker ikke øynene
Halvveis, i sakte film
Akkurat som du viste meg
Om
Bli med oss, pater.
Takk, Camila.
Men jeg må dra.
Hvis du kunne fly Hadde du følt at du var i sør
I nord blir det snart kaldt
Akkurat som du viste meg
Du viste meg
Du viste meg kjærlighet
Går det bra?
Ja. Jeg må tisse. Straks tilbake.
-Vil du ha vann til den, pater? -Nei, den drikker jeg ikke.
-Jeg bare ser på den. -Jeg forstår.
Noen ganger hjelper det å dele det du har på hjertet.
Vi to har samme jobb.
Å lytte.
Få høre. Kom igjen.
Hvordan skal jeg si det?
Hva om jeg fortalte deg at demoner fins, at de fins blant oss?
Noen er overjordiske monstre som livnærer seg på oss, får oss til å gjøre onde ting.
Andre er beist fra helvete, som kan dele deg i to med ett slag med sine klør.
Du burde nikke og si at du forstår, siden jeg er prest.
Du forventer at jeg sier sånt.
Ting som er metaforiske, ikke nødvendigvis bokstavelige.
Men hva om jeg ikke var prest?
Hva om jeg sa alt dette som lekmann?
Da ville du enten tenkt at jeg var gal, eller at jeg var profet.
Og i disse dager er det vanskelig å tro på profeter.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen