Лошото на пътуването във времето е, че не е единственият ти проблем.
Имаш и всички нормални проблеми.
Като например...
...приятелите й.
Здравей.
ХЕНРИ НА 28 ГОДИНИ ГОМЕС НА 33 ГОДИНИ
Здравей.
Здрасти.
Благодаря. - Да.
Как е Клеър?
Добре. Добре е.
Все същата стара Клеър.
Да.
Шарис? - Добре е.
Да.
Трябва да питаме, нали?
Иначе те ще питат, когато се приберем.
"Как е Клеър?" "Как е Шарис?"
Ако не питаме, ще загазим.
Живеят в един апартамент. Сигурно знаят.
Да, прав си.
Всъщност се шегувах. - Ясно.
Обсервационен хумор.
Схванах.
Защо ме гледаш така?
Как? - Не знам. Ей така.
Как? - Винаги ми хвърляш странни погледи.
Ти пътуваш във времето. - Известно ми е.
Ти си първото интересно нещо, което ми се е случвало.
Аз съм адвокат.
Плащат ми, за да не допускам да се случват интересни неща.
А виж ме сега. Приятел съм с пътешественик във времето.
Така ли е?
Кое? - Приятели ли сме наистина?
Ти го каза. - Какво значи това?
Говоря за бъдещото ти "аз".
Какво знае той?
Повече от теб.
Просто ми се струва, че нямаме много общо.
Като изключим очевидното.
Очевидното? - И двамата искаме да чукаме Клеър.
Това не е... Изобщо не е вярно. - Успокой се.
Искам да разбереш.
Това не е вярно. - Спокойно, разбирам.
Ако се пробваш, ще ти вържа трахеята на възел.
Но иначе съм приел лептата на осакатяващата ти завист.
Наздраве.
Вземи си думите назад.
Не е проблем.
Трябва да се извиниш. - За какво?
Нямам такива или каквито и да било чувства към Клеър.
Да, бе. - Извини се.
Седни си на задника, преди пак да е проговорил.
Излязохме да изпием по едно заедно.
Не се получи. Да оставим нещата така.
Слушай.
Ако ти хвърлям странни погледи, може би има причина, за която не знаеш.
Ако ще ми пускаш ръка, първо ме изведи на вечеря.
Виждал съм те преди.
Знам. Бях пиян.
Преди това. - Кога?
Това не беше първият път. - А кога?
Познах те.
Откъде?
Ако си прекарвахме приятно,
може би щях да ти кажа.
ХЕНРИ НА 38 ГОДИНИ
КЛЕЪР НА 16 ГОДИНИ
Може ли да си почина?
От какво? Само седиш.
Може ли да видя? - Още не.
Не забравяй, че съм с дрехи.
Откъде знаеш?
Виждал съм рисунката.
Това е измама. - Като да рисуваш хората голи.
Какво беше това?
Нищо. Катерица вероятно.
Защо мислиш, че не знам кой беше?
Не беше никой.
Срещал съм семейството ти, забрави ли?
Беше отдавна.
Защо се усмихваш?
Беше забавно.
Кое му беше забавното?
Ти.
Аз ли? - Да.
Ти, Клеър Абшайър.
Ти беше много забавна.
КЛЕЪР НА 20, ХЕНРИ НА 28 ГОДИНИ
Да не би да мразиш вашите?
Не, разбира се. Защо да ги мразя?
Преместила си се много далече от тях.
Скоро ли ще стигнем? - Не е далече.
Седни и се отпусни.
Какво ти става?
В кола съм.
Какво не им е наред на колите?
Аз не съм наред.
Ако се пренеса във времето, ще се озова някъде със сто километра в час.
Някъде в историята ще се появи голямо петно с изненадана физиономия.
Телефонът ти не спира да звъни. - Да.
Но ти не вдигаш. - Не е важно.
Внимавай. Ще започна да мисля, че е другата ти жена.
Тя е.
Ингрид? - Не.
Гомес. - Гомес?
Да, малко се спречкахме.
Опитва се да бъде дружелюбен. - Трябва да престане.
Ще бъде най-добрият ти приятел, дори да не ти харесва.
Кой ти каза? - Бъдещата ти версия.
Не го слушай. Той е прочут лъжлив задник.
Не е. Той е страхотен.
Престани да ме предпочиташ пред мен.
Той е като теб, но страхотен. Как да не го предпочитам?
Супер. Идеално.
Аз съм само един и пак съм на второ място.
Правя ли нещо по-добре? Ами косата ми?
По-хубава ли е?
Сексът е хубав.
Наистина ми харесва.
Радвам се. Благодаря за положителната оценка.
Изневерявам на любовта на живота си
с по-малкия му брат, но всичко е наред.
Като го формулираш така, наистина звучи добре.
Гомес? - Да.
Вдигни.
Трябва ли? - Да. И бъди мил.
Здравей. - Здравей, другарю.
"Другарю"?
Вече пътуваш с Клеър? Наред ли е всичко?
Да. - Не си се пренасял във времето?
Отскочих до Далас през 1963 година.
Стрелях по един конвой, но не съм променил нищо важно.
Шегуваш се, нали?
Да, шегувам се.
Трябва да свикна с чувството ти за хумор.
Това ще спести малко време.
Слушай, за вчера... - Забрави.
Съжалявам, че избухнах. - И двамата не бяхме прави.
С радост ще го забравя. - Аз също.
Добре.
Онова, което казах, че съм те виждал отдавна...
Помниш ли, че споменах, че те познах първия път?
Може ли...
Може ли да говоря за това?
Да, разбира се.
Няма ли...
Ще повлияе ли на причинно-следствената връзка?
Какво? Да вървим. - Ами...
Ако ти кажа, ще наруша ли причинно-следствената връзка във времето?
Връзка във времето?
Чуваш ли думите, които излизат от устата ти?
Или просто сте в една стая?
Знаеш ли какво? Майната ти.
Не, не. Чакай.
Шегувам се.
Отново се шегувах.
Не се харесваме.
Как ще ми стане близък приятел, ако не се харесваме?
Не го харесвам.
Ще бъде най-добрият ти приятел. - Как?
Как е възможно въобще?
Ето го. Тук съм родена.
Домът Медоуларк. - Добре.
Голям е. Голяма къща.
Странно е, че не си го виждал.
Всичко това за едно семейство? Защо са ви другите стаи?
За проблемите ни.
Когато се връщаш към детството си, нищо не е там, където си го оставил.
Повтаряш си, че изглежда точно същото,
докато не го види някой друг.
Това е Марк.
Не ставай по-голям задник от него.
Не е състезание.
Обещай.
Обещавам. - Благодаря.
Здравейте. - Скъпа!
Ето я и нея.
Значи това е младият мъж.
Мамо, татко, Марк,
това е Хенри де Тамбъл.
Приятно ми е.
Викай ми Филип.
Аз съм Люсил. Добре дошъл.
Люсил, здравейте.
"Мамо" ли каза? Как е възможно?
На 11 години ли я родихте?
Не ставай смешен.
Значи ти си късметлията,
който осквернява малката ми сестра?
Ами да.
Един от многото.
Това е за вас. - Благодаря.
Моля, заповядайте.
Да вървим. - Добре.
Клеър каза, че работиш в библиотеката.
Да, "Нюбери".
Значи си библиотекар.
Да, "Специални колекции".
А какви са дългосрочните ти планове?
Филип. - Какво?
Нямам други планове.
Винаги ще има книги.
Добре.
Ходили ли сте в "Нюбери"?
Понякога водя клиенти. Корпоративни клиенти.
На кантората. - Да.
Клеър каза, че сте адвокат. Това е хубаво.
За греховете ми.
Имам приятел адвокат. Значи познавам двама юристи.
Трима. И аз съм юрист.
Още не. - Почти.
Двама в семейството, а?
Много се гордеем.
Сигурно не е лошо.
Ако някой наруши закона.
Не мисля...
Аз... - Не че ще го нарушите.
Искам да кажа,
че е предпазна мрежа.
В случай, че искате
да му отпуснете края.
Как се казва приятелят ти?
Кой? - Адвокатът.
Гомес. - Джеф Гомес?
Не, той е в Кентъки. Как е цялото му име?
Познавам много от младите.
Просто...
Гомес. Наричаме го Гомес.
Здравейте. - Гомилински.
Приятно ми е, Гомилински. - Не.
Гомес е съкратено от Гомилински.
По-скоро е прякор.
Ян Гомилински. Викаме му Гомес.
Да, забравих.
Забравил си името му?
Ами човек понякога забравя имената на приятелите си.
Тук ще спиш ти.
Синята стая.
Банята е ето там.
Ще ти донеса хавлии.
Тук няма нищо синьо.
Беше синя.
Остана само името.
Къде е твоята стая?
Защо?
Искам да я видя.
И да запомня пътя, за да я намеря в тъмното.
Ела.
Май сме много далеч един от друг.
Не знам защо нашите са решили така.
Е...
Това ли е моравата?
От другата страна е гората.
А в гората е сечището, където ще се срещнем.
Странно е, че не го знаеш.
По-малка е, отколкото очаквах.
Коя? - Моравата. Мислех, че е по-голяма.
На мен ми се струваше голяма.
Но всичко изглежда голямо, когато си малък.
По-голямо и по-важно.
Не си ходила там от детството си, нали?
Да, но сега го виждам през твоите очи.
Може ли да го видя?
Сечището в гората.
Може би.
След обяда.
Може би?
Усещам проблем. - Не.
Какво?
Просто... - Какво?
Сечището.
Да?
То е нашето място.
Да, нашето място.
Да. - Аз съм той.
Аз съм мъжът, когото си срещнала там.
Знам. - Аз съм, Клеър.
Аз съм Хенри. Същият Хенри.
Някой ден.
Не ти харесва, че съм тук.
Мястото принадлежи на другото ми "аз".
Това е глупаво. - Да.
Но дали е вярно?
Винаги може да опиташ да бъдеш мила с мен.
Току-виж ни станало навик.
Печеля. - Пак ме победи.
Ставам по-добра. - Не е вярно.
Аз съм мила.
Но си разочарована, че не съм като него.
Защото не си.
Ще стана.
Мислил ли си колко хубаво трябва да е
да се влюбиш в нормалната последователност?
Наречи ме сантиментален,
но сегашното положение има някои очарователни предимства.
Внимавай.
Извинявай. - Не ми хвърляй нещата.
Толкова ли обичаш таблата? - Преди играех.
Играех табла с него. С теб.
Стара е. - Затова е специална за мен.
Няма нищо специално във вехториите.
Всички нови неща стават стари, ако чакаш достатъчно дълго.
Сега пък ми четеш лекции. - Защо не?
Не разбираш, нали?
Хората, които не пътуват във времето, не разбират.
Вкопчвате се в нещата от миналото, сякаш имат значение.
Тревожите се за бъдещето, което още не е тук.
Единственото време е настоящето.
Винаги е било само то.
Настоящето.
Миналото не те е убило.
Бъдещето ще те убие.
От значение е само това, което е по средата.
Ти.
Аз и ти.
Точно сега.
Аз и ти.
Сега.
Защо сексът с теб ме кара да чувствам, че пропадам в ада?
Не знам, но не съм получавал по-страхотен комплимент.
Заключи вратата.
Клеър?
Остави го.
Обядът е след пет минути.
Обядът. Ще ни чакат на масата.
Е, вече се хванах на хорото. Няма връщане назад.
Върви си в стаята да се освежиш.
"Да се освежа"? Така ли му викат в днешно време?
Клеър?
Божичко. Ти си тук. - Здравей.
Толкова ми липсваше.
Гледай колко си стегнат.
Коя си ти? - Коя съм аз?
Аз съм любовта на живота ти, Хенри. Бъдещата ти съпруга.
Все забравям, че за теб още не се е случило.
Пътуването във времето сигурно е объркващо.
Аз съм Алиша.
Сестрата?
Точно така. Сестрата на Клеър.
И, да,
наистина вилня в тази къща.
Хавлии. Сини са, ако не забелязваш.
Сега в стаята има нещо синьо. Доволен ли си?
Нищо не съм направил. - Запознали сте се.
Да, но... - Занасяш ли се с Хенри, Алиша?
Стига да ми дадеш шанс.
Не го прави с гаджето ми в никой смисъл на думата.
Добре, щом казваш.
Някой ще ми обясни ли какво става?
Това е сестра ми Алиша. - Разбрах.
Знае за теб и обича да дразни хората.
Не думай. - Съжалявам.
Но правиш уникални физиономии.
Чакай. Откъде знае за мен?
Казах й. - Какво? Защо?
Видях те няколко пъти.
През зимата трябваше да те водя на закрито.
Криех те долу и Алиша все казваше,
че в мазето има голи мъже, затова трябваше да обясня.
Каза й за пътешествията във времето и ти повярва?
Алтернативата беше, че сестра ми е намерила кладенец с голи мъже под къщата.
Пътуването във времето е разочароващо, затова приех, че е вярно.
Приличаш на Хенри от рисунката.
Рисунка? - Освен косата. Хубава е.
Не я променяй. - Каква рисунка?
Не си ли я виждал? Покажи му я. В Чикаго ли е?
Не, тук е. Не исках да я намери.
Защо? Ще му хареса. - Именно.
Чакат ни на масата.
Освежи се. - Рисувала си ме?
Трябва да видиш. - Хайде!
Какво правиш? Не го плаши.
Трябва да плаша гаджетата ти. Това е свещен дълг на малката сестра.
Секси е. - Знам.
Не си ми казвала. - Не забелязвах. Бях влюбена.
Чуваш ли се?
В това няма никаква логика.
Мамка му.
Паднах отгоре ти гол, нали?
Господи.
Бях хлапе. Сега той е хлапе.
Не е хлапе, Клеър.
Влюбих се в зрял човек. Сега се появи отново, но е млад.
Млад и секси. - Не е там въпросът.
Мамка му. - Какво?
Кранчето.
Кучи син!
Задник!
Да му размажем мутрата.
Да му се не види. Мамка му.
Стана му лошо в колата. - Горкият.
Ще почакаме с обяда. - Кажи на Нел.
Ще го отложим с един час. Достатъчно ли е?
Да. Надявам се.
Дано скоро се оправи. - Ще се оправи.
Нищо му няма.
Добре ли си? - Да.
Откога е...
Винаги ли е била фалшива?
Да. Трябваше да вземем истинска.
Говорим за това, откакто купихме къщата.
Винаги съм мислила, че е истинска.
Хей.
Да, започва се.
Да видим какво имаме.
Ти, със зелената дреха.
Да, ти.
Камерата на тази сграда те засне само отчасти.
Онази на големия стълб
изобщо не те хваща в кадър.
Сега вече имаме хубава снимка. Благодаря. Отлично.
Останалите се виждат ясно.
Здрасти, другарю.
Добре дошъл в бъдещето.
Сега е 2022 година.
Не обръщай внимание на оредяващата ми коса.
Дръж се.
Ще оправим тази работа.
Добре.
Да сме наясно.
Кадрите от тези камери се записват на харддискове,
до които вие нямате достъп.
Правната ми кантора, от друга страна,
вече подаде иск за достъп до записите.
Имах някакво предчувствие,
че ще се случи нещо вълнуващо.
Ето съвета ми.
Правният ми съвет.
Прибирайте се у дома.
Здравей, Нел.
Здравей, Клеър.
Ще сервираш ли обяда след час? - Да, както кажеш.
Няма да те затрудни? - Затрудни?
Не, няма да ме затрудни.
Какво значение има?
Какво мислиш за него?
За кого? Твоето момче? - Да.
Хубав е.
Хей.
Богат ли е?
Има потенциал.
Всички са така.
Имат потенциал.
Гледай да е богат. Това ще ти кажа.
Иначе ще стърчиш над мивката цял живот.
Помниш ли въображаемия ми приятел?
Казах ти за него. Намерих го в гората.
Ти ли беше? Мислех, че е Алиша.
Не, аз бях.
Двете вечно бяхте тук, все бъбрехте.
Явно спомените ми се сливат.
Казах на Хенри, че с теб споделях тайните си.
Мъдро от твоя страна, след като не ги помня.
Да ти направя ли чаша чай?
Няма нужда.
Кафе? - Не.
Не е нужно да ми правиш нищо. - Не е проблем, за това ми плащат.
БУЛЕВАРД "БРЪКНЪР"
Добре са те подредили, но на по-слаба светлина не личи толкова.
Било е и по-зле.
Знам, другарю.
Защо ми викаш "другарю"?
Аз съм отчасти поляк.
Семейството ми е оттам. Полша беше комунистическа.
Всички са се наричали "другарю".
И това е причина да го правим и ние?
Досега не си го правил на въпрос.
Аз съм от 2008 година. Току-що се запознах с теб.
2008 година?
Харесваш ли ме вече?
Харесвал ли съм те някога?
Поне имаме нещо общо.
Какво е то?
Влюбени сме в една и съща жена.
Не го криеш особено успешно, другарю.
Очевидно е. Клеър знае, аз знам.
Шарис сигурно също е забелязала.
Шарис знае ли?
Да.
Отговорът е "да".
Боя се, че ме харесваш.
Как я карам сега? Която и да е годината.
Още си тук.
Знам, че в моето състояние едва ли ще изкарам дълго.
Няма да ми се разминава, когато остарея.
Още си тук през 2022 година. - Да?
Само чакаш да заемеш мястото ми, щом изчезна от картинката?
Имам проблем с това, че ще изчезнеш.
Той усложнява нещата и ме изтощава.
Какъв проблем?
Това ще разбие сърцето ми.
Ние сме първи приятели, Хенри.
Ще се научиш да живееш с това.
Или според теб има друга причина да ти спасявам задника
от подивели мотористи и да ги лъжа за камерите?
Няма ли камери?
Разбира се, че няма камери.
Мамка му.
Какво?
Благодаря.
Харесвам те.
Знам.
Как може да харесвам човек, който си пада по бъдещата ми жена?
Нещата се променят с времето.
Например напоследък
си падам по настоящата ти жена.
Ще ти кажа какво не се променя.
Какво?
Знам, че е безнадеждно.
Знаех, че е влюбена в теб,
още преди да те познавам, преди да разбера дали си истински.
Ще трябва да ми обясниш.
Видях рисунката.
Каква рисунка?
Клеър те е нарисувала.
И ти разбра от рисунката?
Виждал ли си я?
Лице като твоето,
такъв портрет...
Разбрах, че е влюбена.
Остави кафето.
"Бръкнър", 21 септември 2022 година. между 19:32 и 20:05 часа.
Запиши си, когато се прибереш.
Клеър?
Мисля, че чух Хенри.
Мисля, че се върна.
"БРЪКНЪР", 21 СЕПТЕМВРИ 2022 ГОДИНА КАЖИ НА ГОМЕС
Хенри?
Върна ли се?
Да, върнах се.
Добре съм.
Къде беше?
В един бар с Гомес. Няма значение.
Докъде сме с обяда?
Слагаме масата. Да кажа ли, че си болен?
Не, не, не.
Идвам, просто...
Покрий ме за малко.
Добре.
Пожали ме веднъж.
Ти пожали мен.
Добре.
Ще се постарая.
Постарай се.
Ти също.
Мамка му.
Мирише вкусно, нали?
Кой друг се наслаждава на аромата на супата?
Може да започваме. Хенри ще дойде всеки момент.
Започвам да я вдишвам.
Остава все по-малко.
Той ни е гост. Не възразяваме да го почакаме.
Да го потърся ли? Може да е затиснат от нещо.
Марк, престани.
Ще бъда напълно откровена.
Внимавай, тук има роднини. - Марк.
С Хенри се караме.
Не точно се караме...
Знаете как е. - В новите връзки.
Именно. В такъв етап сме.
Разбирам.
Ще слезе след минута и ви моля да бъдете любезни.
Не го разпитвайте.
Разбира се.
Говоря на теб, татко. - Аз ли?
Ще бъдем мили. Нямаме търпение да го опознаем.
Ти си се карала с него.
Не беше точно кавга.
Просто...
Той каза някои неща, които не ми допаднаха.
И може би бях малко...
Не знам. Осъдителна.
Извинявайте. Съжалявам.
Трябваше да започнете без мен.
Ухае вкусно.
Не.
Това ли? Е, не е нужно да ви казвам.
Никога не спорете с Клеър.
Не съм го ударила.
За бога. Не съм те удряла.
Не ме е удряла. - Беше просто...
Амортизация?
Паднах в банята. - Падна.
Направо се потроших.
Лошо падане.
Защо не каза?
Забравих.
Забрави? - Да, забрави.
Заради скарването. - Не сме се карали.
Никога не се караме.
Карахме се. Точно това им обяснявах.
Добре. - Бях дребнава и осъдителна.
Прибързах с критиките. - Точно обясняваше.
Да, точно казвах, че затова се чувствам виновна.
Защото забравих за падането.
Да. Разбира се. - Не беше истинска кавга.
Хенри, разкажи за родителите си. Клеър не ги е споменавала.
Сигурно е забравила.
Баща ми свири на цигулка в Чикагската филхармония.
Това е прекрасно. - Ходили сме в Чикагската филхармония.
Повече от веднъж. - Трябва да сме виждали баща ти.
Да, вероятно.
Впечатляващо. Солист ли е?
Не, просто цигулар.
А майка ти?
Почина, когато бях малък. - Съжалявам.
Беше певица. Работеше с татко.
Майка му е Анет Лин Робинсън.
Не.
Наистина ли?
Сериозно? - Беше невероятна.
Беше изключителна.
Тук имаме нейни записи.
Знаеш коя е, нали, Филип?
Разбира се. Забележителна изпълнителка.
Забележителна жена. - И аз така мисля, но все пак ми е майка.
Супата изглежда добре.
И мирише вкусно.
Съжалявам, че ви забавих с падането си.
Алиша е виолончелистка. - Фризьорка съм.
Но свири. Това е мечтата й.
Не. Фризьорка съм и това ми харесва.
Извинете, имам въпрос.
Закъсня, защото си паднал в банята.
Вече го изяснихме.
Кога се скарахте? - Има ли значение?
Забравила си за падането заради кавгата.
Значи сте спорили след това, но откъде толкова време?
Не сме в съда, Марк. В съда ли сме?
Не пледирам в съда. Просто не виждам кога сте се карали.
Не сме се карали, просто го подразних.
Бях малко критична.
Зарежи.
Бащата на Хенри може да ти дава уроци.
Съжалявам. - Цигулар е.
Може да ти дава уроци. - Фризьор ли е?
Ще те върне отново в релси.
Аз не съм се отклонявала. Правя нещо, в което ме бива.
Защо пак да свиря, когато не ми се удава?
Майката има право да се гордее с децата си.
Виолончелистка и художничка.
Аз съм студентка.
Това е разочарование.
Не е. Знам, че можеш повече.
Разочарование е.
Кървиш.
Съжалявам.
Мислех, че съм почистил раната.
Порязах се.
Не се тревожете, почистих.
Банята е като нова.
Добре.
Да се изясним.
Ти лежиш на пода на банята,
гол и кървящ,
но точно в този момент
Клеър решава да те критикува.
После те зарязва там,
забравя за целия инцидент, остава й само бегъл спомен,
че може да е била леко дребнава и осъдителна.
Така ли беше?
Майната ти.
Наистина. Майната ти!
Знаете ли от какво ми писна? От всичко.
Мамо.
Дъщеря ти е фризьорка.
Това я прави щастлива.
Няма нищо лошо.
Другата ти дъщеря е студентка
и ще трябва да се научи да обира банки,
защото ще се омъжи за библиотекар.
А единственият ви син е такъв задник,
че постигна невъзможното -
завърши право, без да се влоши забележимо.
Ще трябва да преглътнете това.
Благодаря за скапаната супа.
Извинете.
"Омъжи" ли каза?
Клеър?
Клеър, там ли си?
Хенри.
Хей.
Нищо не можеш да направиш.
Мамка му.
Къде отива?
Търси мен.
ХЕНРИ НА 28 И 38 ГОДИНИ
Когато си млад, виждаш само това, което искаш да видиш.
Нищо не може да развали приказката.
Когато пораснеш,
зрението ти се прояснява
и виждаш по-малко от приказката.
Всъщност са свестни. Мама и татко. Дори Марк.
Просто са хора.
Отнема известно време, докато го осъзнаем.
Че родителите ни са просто хора.
Тя я взе със себе си в Чикаго, когато й липсваше.
Ако беше дошъл при мен, щях да скрия раните с коректор.
Ще ми помогнеш ли?
С какво?
Клеър?
Това място не значи нищо за теб.
Нямаш ли дежа ву?
Исках да е тържествено, когато те доведа тук за първи път.
Съжалявам.
Няма значение.
Сега съм тук.
Да.
Сега съм тук.
Какво мислиш?
Сестра ти си я бива.
Няма ли да ми кажеш какво мислиш?
Нямам приятели на име Хенри.
Кълна се, аз съм ти приятел.
Виждал ли си динозаври? - Веднъж почесах един по корема.
Имаш ли жена?
Тя се казва Клеър. - Като мен.
Ще изчезна. - Може ли да гледам?
Ще се върнеш ли? - Много пъти.
Понякога ми хрумват глупави идеи.
Жена ти се казва Клеър.
Мисля, че си женен за мен.
Не сме женени в бъдещето.
Може да умираш някъде там,
някъде във времето.
Здравей, Хенри.
Никога не си ме целувал.
Целувал съм те милион пъти.
Защо винаги трябва да чакам? - Не бързай.
Щеше да ме питаш нещо. - Клеър Абшайър,
ще се омъжиш ли да мен?
Веднъж ми зададе въпрос в това сечище. Или ще ми зададеш.
Така и не ти отговорих.
Какъв въпрос?
Отговорът е "да".
Да. Господи! Да.
Съжалявам.
За какво?
Обикнах те от самото начало.
От мига, в който те видях в библиотеката.
Влюбих се в теб.
Само че очаквах някой друг.
Е, няма нищо.
Това го мога.
Мога да бъда някой друг.