Időutazóként nem csak az időutazás okoz gondot.
Hétköznapi problémákkal is küzdesz.
Például...
a barátaival.
- Helló! - Helló!
HENRY 28 ÉVES, GOMEZ 33
Szia!
- Kösz. - Nincs mit.
Hogy van Clare?
Jól. Jól, tudod.
Jó öreg Clare!
Igen.
- Charisse? - Jól van.
Igen.
Meg kell kérdeznünk, nem?
Ha nem tesszük, otthon rákérdeznek.
"Hogy van Clare?" "Hogy van Charisse?"
Ha nem tudjuk, bajban vagyunk.
Együtt élnek. Csak tudják.
Igen, igaz.
- Valójában vicc volt. - Persze.
Megfigyelésen alapuló humor.
Világos.
Miért nézel így?
- Hogy? - Nem tudom. Így.
- Hogy? - Folyton furán nézel.
- Időutazó vagy. - Tudom.
Te vagy az első érdekes dolog az életemben.
Ügyvéd vagyok.
Konkrétan azért fizetnek, hogy megakadályozzam az érdekes dolgokat.
Erre tessék! Lett egy időutazó barátom.
Biztos?
- Mármint? - Tényleg barátok vagyunk?
- Te mondtad. - Mármint?
A jövőbeli éned mondta.
Mit tud ő?
Többet, mint te.
Nem sok közös vonásunk van.
Ja. A nyilvánvalót leszámítva.
- "Nyilvánvaló"? - Mindketten meg akarjuk dugni Clare-t.
- Nem. Ez nem igaz. - Nyugi!
Nem, ezt tudnod kell.
- Közel sincs így. - Semmi baj! Megértem.
Ha bepróbálkozol, csomót kötök a torkodra.
Amúgy meg kegyesen elfogadom a fájdalmas irigységed.
Egészség!
Szívd vissza!
Semmi gond.
- Kérj bocsánatot! - Miért?
Semmit nem érzek Clare iránt.
- Persze. - Kérj bocsánatot!
Ülj a seggedre, mielőtt újra megszólal!
Próbáltunk meginni valamit.
Nem működött. Maradjunk ennyiben!
Figyelj!
Lehet, hogy olyasmi miatt nézek rád furán, amiről nem tudsz.
Ha a térdemre teszed a kezed, előbb vigyél el vacsorázni!
Láttalak már.
Tudom. Részeg voltam.
- Azelőtt. - Mikor?
- Nem az volt az első alkalom. - Mikor?
Felismertelek.
Honnan?
Ha csak iszogatnánk, kedvesen,
talán elmeséltem volna.
AZ IDŐUTAZÓ FELESÉGE
HENRY 38 ÉVES
CLARE 16 ÉVES
Pihenhetnék?
Mit kell kipihenned? Ülsz.
- Megnézhetem? - Még nem.
Tudod, van rajtam ruha.
Honnan tudtad?
Láttam a kész művet.
- Ez csalás. - Az is, ha ruha nélkül rajzolsz le.
Mi volt ez?
Semmi. Biztos egy mókus.
Miből gondolod, hogy nem tudom, ki volt?
Nem volt senki.
Találkoztam a családoddal, tudod.
Régen.
Miért mosolyogsz?
Vicces volt.
Mi volt benne vicces?
Te.
- Én? - Igen.
Te, Clare Abshire.
Nagyon vicces voltál.
CLARE 20 ÉVES, HENRY 28
Utálod a szüleidet?
Dehogy! Miért utálnám őket?
Jó messzire költöztél.
- Mindjárt megérkezünk? - Már nincs messze.
Dőlj hátra! Lazíts!
Mi a bajod?
Kocsiban ülök.
Oké. Mi a baj a kocsikkal?
Én. Velem van a baj.
Ha most időutaznék, bárhova megyek, 100-zal érkezem.
Valahol a történelemben lesz egy meglepett arcú placcsanás.
- Rezeg a telefonod. - Igen.
- Nem veszed fel. - Mert nem fontos.
Vigyázz! Még azt hiszem, a másik nőd.
Pedig az.
- Ingrid? - Nem.
- Gomez. - Gomez?
Volt egy kis nézeteltérésünk.
- Csak barátkozni próbál. - Leállhatna.
Ő lesz a legjobb barátod, ha tetszik, ha nem.
- Ki mondja? - A jövőbeli éned.
Ne hallgass rá! Tudjuk, hogy hazug sutyerák vagyok.
A jövőbeli éned nem. Ő szuper.
Ne szeresd már jobban előttem!
De te vagy, csak szuperebb! Miért ne szeretném jobban?
Remek. Tökéletes.
Egy van belőlem, és mégis második vagyok.
Van bármi, amiben jobb vagyok? Hajban, esetleg?
Jobb a hajam?
A szex jó.
A szexet nagyon szeretem.
Az jó. Kösz a visszajelzést.
Lényegében megcsalom életem szerelmét
a szép öccsével, de jó érzés.
Így már jobban hangzik. Kösz.
- Gomez? - Ja.
Vedd fel!
- Muszáj? - Igen. És legyél kedves!
- Cső! - Helló, elvtárs!
Elvtárs!
Úton vagytok Clare-rel? Minden rendben?
- Persze. - Időutazás-para?
Felbukkantam Dallasban '63-ban.
Kilőttem egy konvojt, remélem, nem változtattam semmin.
Most viccelsz, ugye?
Igen, viccelek.
Meg kell szoknom a humorod.
Spórolnánk vele egy kis időt.
- Figyelj! Tegnap... - Felejtsd el!
- Bocs, hogy kiakadtam. - Semmi baj. Mindketten hülyék voltunk.
- Szívesen elfelejtem, tényleg. - Én is.
Akkor jó.
Az meg, hogy láttalak máskor is?
Hogy felismertelek, mikor először láttalak?
Nem...?
Nem baj, ha elmondom?
Dehogy baj.
De...
Nem befolyásolja az ok-okozati viszonyt?
- Tessék? Menjünk! - Nincs...
Nincs hatással az idő ok-okozatára?
Az idő ok-okozatára?
Hallod egyáltalán, miket beszélsz?
Vagy csak egy térben léteztek?
Tudod, mit, Henry? Kapd be!
Ne! Várj!
Viccelek, haver!
Csak viccelek, ismét.
Nem bírjuk egymást.
Hogy lehet a legjobb barátom, ha nem bírjuk egymást?
Nem bírom.
- De ő lesz a legjobb barátod. - Hogy?
Hogy lehetséges ez?
Ez volna. Itt születtem.
- A Meadowlark-ház. - Oké.
Nagy. Egész nagy.
Érdekes, hogy sosem láttad még.
És egy család lakja? Minek a többi szoba?
A problémáknak.
A gyerekkor felidézésével az a baj, hogy semmi sem ott van, ahol hagytad.
Mondogatod magadnak, hogy pont ugyanúgy néz ki,
aztán meglátja más.
Ő Mark.
Ne legyél tahóbb nála!
Nem verseny.
Ígérd meg!
- Ígérem. - Köszönöm.
- Helló! - Kicsim!
Hát itt van!
Ő pedig az emlegetett fiatalember?
Anya, apa, Mark,
ő Henry DeTamble.
Örülök.
Szólíts Philipnek!
Lucille vagyok. Isten hozott nálunk!
Lucille, helló!
Azt mondtad, "anya"? Hogy lehet ez?
Hogy lehet az anyád? 11 voltál?
Ne butáskodj!
Te vagy a szerencsés fiú,
aki megrontja a húgom?
Hát, tudod...
az egyik.
- Ez a tiétek. - Kösz! Igen.
Gyertek be!
- Menjünk! - Szuper!
Clare mondta, hogy a Newberry könyvtárban dolgozol.
Igen, a Newberryben.
Könyvtáros vagy?
Igen, a különleges gyűjteménnyel foglalkozom.
És mik a hosszú távú terveid?
- Philip! - Mi az?
Valami ilyesmi.
A könyvek nem tűnnek el.
Oké.
Jártál már a Newberryben?
Néha viszek oda ügyfeleket. Céges rendezvényt.
- Ügyvédi iroda. - Igaz.
Clare mondta, hogy ügyvéd vagy. Vagány!
Vezeklem.
A barátom is az, úgyhogy már kettőt ismerek.
Hármat. Én is az vagyok.
- Leszel. - Gyakorlatilag az vagyok.
Van pár ügyvéd a családban, mi?
Büszkék vagyunk.
Biztos jól jön.
Ha valaki törvényt szeg.
Én nem...
- Nem hiszem... - Nem mintha megszegnétek.
Csak mondom, hogy...
van kire számítani.
Ha esetleg...
elszabadulnátok.
Hogy hívják a barátod?
- Milyen barátom? - Az ügyvédet.
- Ja, igen! Gomez. - Jeff Gomez?
Nem, ő Kentuckyban él. Mi a teljes neve?
Talán ismerem. Sok fiatalt ismerek.
Csak...
Gomez. Gomeznek hívjuk.
- Helló! - Gomilinsky.
- Gomilinsky, örvendek. - Nem...
A Gomez a Gomilinsky rövidítése.
Becenév.
Jan Gomilinsky. De Gomeznek hívjuk.
Ja, elfelejtettem.
Elfelejtetted a nevét?
Igen, néha elfelejtjük a barátaink nevét.
Ez a tiéd.
A kék szoba.
Arra van a mosdó.
Hozok törölközőt.
Nem is kék.
Régen az volt.
Megmaradt a név.
Hol a te szobád?
Miért?
Megnézném.
És megjegyzem az útvonalat, hogy sötétben odataláljak.
Gyere!
Jó messze vagyunk egymástól!
Nem is értem, mit hittek a szüleim.
Hát...
- Ez a rét? - Igen.
A túloldalon van az erdő.
És az erdőben találkoztunk, a tisztáson.
Fura, hogy nem ismered.
Kisebb, mint hittem.
- Mi? - A rét. Nagyobbra számítottam.
Nekem nagynak tűnt.
De gondolom, gyerekként minden nagyobbnak tűnik.
Nagyobbnak és fontosabbnak.
De jártál ott azóta, nem?
Igen, de most a te szemeddel látom.
Megnézzük?
A tisztást az erdőben?
Lehet.
Ebéd után.
Lehet?
- Valami nem stimmel. - Nem.
Mi?
- Csak... - Csak mi?
A tisztás.
Igen?
Az a mi helyünk.
Mármint a miénk.
- Igen. - Én ő vagyok.
Velem találkoztál ott.
- Tudom. - Én vagyok az, Clare.
Henry vagyok. Ugyanaz a Henry.
Leszel.
Nem tetszik, hogy itt vagyok?
Ez a hely a másik énemé?
- Hülyeség. - Igen, az.
De így érzed?
Próbálhatsz kedves lenni velem.
Hátha szokássá válik.
- Nyertem! - Megint megvertél.
- Fejlődöm. - Nem is.
Kedves vagyok.
De csalódottnak tűnsz, mert nem ő vagyok.
Nem is igyekszel ő lenni.
Majd leszek.
Gondoltál már rá, milyen szuper lehet
jó sorrendben beleszeretni valakibe?
Lehet, hogy szentimentális vagyok, de...
szerintem elég jól jártunk.
Óvatosan!
- Bocs! - Ne dobáld a cuccaim!
- Ennyire szereted a dámát? - Régen dámáztam.
Ezt használtuk vele. Veled.
- Elég régi. - Régi és különleges.
Nincs semmi különleges a régiben, Clare.
Az új cuccokból régiek lesznek, ha eleget vársz.
- Oktass már ki! - Miért ne?
Nem érted, mi?
Ti, akik nem időutaztok, sosem fogjátok fel.
Ragaszkodtok a régi dolgokhoz, mintha a múlt számítana.
Vagy a jövő miatt aggódtok, pedig még nincs is itt,
mikor egyedül a jelen számít.
Az az egyetlen idő.
A most.
A múlt az, ami nem ölt meg.
A jövő fog megölni.
A kettő közt van az egyetlen dolog, ami lényeges.
Te.
Te meg én.
Most.
Te meg én.
Most.
Miért olyan veled a szex, mintha a pokolra jutnék tőle?
Nem tudom, de ez életem legnagyobb bókja.
Zárd be az ajtót!
Clare!
Tedd le a srácot!
Öt perc múlva ebéd!
Oké, ebéd! Várnak minket.
Bocs, már belevágtam. Nincs visszaút.
Menj a szobádba, felfrissülni!
"Felfrissülni"? Manapság így mondják?
Clare?
- Te jó ég! Itt vagy! - Helló!
Úgy hiányoztál!
Odanézz! Szép!
- Ki vagy te? - Hogy én?
Henry, én vagyok életed szerelme. A nő, akit elveszel.
Bocs, mindig elfelejtem, hogy ez veled még nem történt meg.
Zavaros lehet időutazónak lenni.
Alicia vagyok.
Alicia, a testvére?
Igen, Henry, Clare húga.
És igen,
sok mindent csináltál ebben a házban.
Hoztam törcsit. Kéket.
Most már van itt valami kék is. Örülsz?
- Nem csináltam semmit. - Találkoztatok?
- Igen, de... - Szórakozol Henryvel, Alicia?
Az első adandó alkalommal.
Ne szórakozz a barátommal!
Oké, ha te mondod, tesó.
Elmagyaráznátok, mi történik?
- Ő a húgom, Alicia. - Az leesett.
Tud rólad, és szeret szórakozni.
- Ne mondd! - Sajnálom.
De elég jó pofákat vágtál.
Várjunk! Hogyhogy tud rólam?
- Elmondtam neki. - Mi? Miért?
Láttalak párszor.
Télen néha be kellett hoznom téged.
Lenn bújtattalak, de Alicia hajtogatta,
hogy meztelen csávók vannak a pinyóban, úgyhogy elmondtam, hogy befogja.
Mondtad, hogy időutazó vagyok, te meg elhitted?
A másik opció az volt, hogy a tesóm folyton meztelen fiúkat talál lenn.
Az időutazás kiábrándítóbb, gondoltam, biztos igaz.
Pont úgy nézel ki, mint a rajzon!
- Rajzon? - A hajat leszámítva. Így jobb.
- Le ne vágd! - Milyen rajz?
Nem láttad? Mutasd meg neki! Vagy Chicagóban van?
Nem, itt. Nem akarnám, hogy a lakásban megtalálja.
- Miért? Imádná. - Pont azért.
Gyerünk! Várnak.
- Frissülj! - Lerajzoltál?
- Látnod kell! - Gyere!
Mit művelsz? Ráhozod a frászt!
Ez a dolgom! Szent küldetésem húgodként.
- Szexi! - Tudom.
- Nem mondtad. - Nem tűnt fel. Szerelmes voltam.
Kifejtenéd?
Ennek most nem feltétlen volt értelme.
Bassza meg!
Bakker, rád estem meztelenül?
Anyám!
Gyerek voltam. Most ő a gyerek.
Nem gyerek, Clare.
Egy felnőttbe szerettem bele. Erre felbukkan, és tök fiatal.
- És szexi. - Nem ez a lényeg.
- Bakker! - Mi az?
A csap.
Te féreg!
Sutyerák!
Szétkapom!
A retkes, rohadt életbe!
- Kicsit rosszul lett az autózástól. - Szegénykém!
- Várhatunk az ebéddel. - Beszélj Nell-lel!
Eltolhatjuk egy órával. Annyi elég lesz?
Persze! Biztos.
- Remélem, hamarosan jobban lesz. - Jobban.
Minden oké.
- Jól vagy, drágám? - Igen.
Mióta...?
Mindig mű volt?
Ja, betehettünk volna igazit.
Azóta emlegetjük, mióta megvettük a házat.
Mindig azt hittem, igazi.
Helló!
Jól van. Kezdjük!
Lássunk hozzá!
Te ott, zöldben!
Igen, te!
Az épület kamerája felvett.
De a nagy póznán lévő
egyáltalán nem lát téged.
Most viszont megvan az arcod. Köszi. Remek!
A többiekkel minden oké.
Helló, elvtárs!
Üdv a jövőben!
2022 van.
A hajammal ne törődj!
Kitartás!
Megoldjuk szépen.
Na,
tisztázzuk!
A kamerák felvételei merevlemezre rögzülnek,
amihez nem fértek hozzá.
Viszont az ügyvédi irodám
már bekérte a ma esti felvételeket.
Éreztem,
hogy történni fog valami izgi.
Adok egy tanácsot.
Jogi tanács.
Takarodjatok haza!
Szia, Nell!
Szia, Clare!
- Eltolhatjuk az ebédet egy órával? - Persze! Ahogy akarod.
- Nem zavar? - Zavarni?
Dehogy zavar!
Számítana egyáltalán?
Mit gondolsz róla?
- Kiről, drágám? A fiatal fiúdról? - Igen.
Elég csinos.
Hé!
Gazdag?
Van benne lehetőség.
Az mindenkiben van.
Rengeteg!
Legyen gazdag! Én azt mondom.
Különben életed végéig állhatsz a mosogató fölött.
Emlékszel a képzelt barátomra?
Akiről meséltem. Az erdőben találtam.
Az te voltál? Azt hittem, Alicia.
Nem, én.
Folyton itt csacsogtatok.
Úgy tűnik, összemostam.
Mondtam Henrynek, hogy veled osztottam meg a titkaim.
Okosan tetted, mivel alig emlékszem valamire.
Kérsz egy csésze teát?
Nem, köszönöm.
- Kávét? - Nem, köszönöm.
- Nem kell főznöd semmit. - Pedig szívesen. Ezért fizetnek.
BRUCKNER BLVD. EGY
Elég rosszul nézel ki. De félhomályban elmegy.
Ja. Ha időutazom, rosszabb lesz.
Tudom, elvtárs.
Miért elvtársazol?
Félig lengyel vagyok.
A családom az. Lengyelország kommunista volt.
Mindenkit elvtársaztak.
Ezért nekünk is kell?
Eddig szóba se hoztad.
Nálam 2008 van. Most találkoztunk.
2008?
El is felejtettem. Bírsz már?
Foglak valaha?
Legalább van bennünk valami közös.
Igen? Mi?
Ugyanazt a nőt szeretjük.
Bénán titkolod, elvtárs.
Túl nyilvánvaló. Clare is tudja, én is.
Charisse-nak is biztos feltűnt.
Ő tudja?
Igen.
A válasz, igen.
Attól tartok, kedvelsz.
És hogy vagyok ebben az évben?
Még itt vagy.
Gondolom, ilyen defekttel nem húzom sokáig.
Öregen ez már nem menne.
- 2022-ben még itt vagy. - Igen?
Kivárod, míg eltűnök, aztán lecsapsz?
Volna egy gondom azzal, ha eltűnnél,
de bonyolult és fárasztó elmagyarázni.
Mi?
Megszakadna a szívem.
Legjobb barátok vagyunk, Henry.
Majd megszokod.
Vagy szerinted más miatt mentettelek meg
egy rakás őrült motorostól, és kamuztam összevissza kamerákról?
Nincs is kamera?
Persze hogy nincs!
Bakker!
Mi az?
Kösz.
Tényleg bírlak.
Tudom.
De hogy bírhatok valakit, aki odavan a leendő feleségemért?
A dolgok idővel változnak.
Például manapság
a jelenlegi feleséged tetszik.
Elárulom, mi nem változik.
Mi?
Hogy tudom, hogy reménytelen.
Már azelőtt tudtam, hogy szeret téged,
mielőtt megismertelek, vagy tudtam volna, hogy létezel.
Ezt fejtsd ki!
Láttam a rajzot.
Milyen rajzot?
Amit Clare rajzolt rólad.
Rajz alapján megállapítottad?
Láttad már?
Egy ilyen arc,
egy ilyen rajz...
Gondoltam, fixen szerelmes.
Tedd le a kávét!
Bruckner's, 2022. szeptember 21. 19:32-től 20:05-ig.
Ha hazaértél, írd fel!
Clare?
Azt hiszem, hallottam Henryt.
Szerintem visszajött.
BRUCKNER'S, 2022. SZEPT. 21. 19:32 - 20:05. GOMEZNEK SZÓLNI!
Henry?
Henry, visszajöttél?
Igen, vissza.
Minden oké.
Hol voltál?
Gomezzel. Egy bárban. Mindegy.
Hogy állunk az ebéddel?
Most lesz. Mondjam, hogy rosszul vagy?
Ne!
Jövök, csak...
Falazz kicsit, jó?
Oké.
Csak legyél velem kíméletes, kivételesen!
Te meg velem.
Jó.
Igyekezni fogok.
Jó, igyekezz!
Te is.
Bakker!
Jó illata van, mi?
Más is élvezi a leves illatát?
Ehetünk. Mindjárt jön Henry.
Én elkezdtem belélegezni.
Fogyott.
A vendégünk. Szívesen várunk.
Megkeressem? Hátha beszorult valami nehéz alá.
Elég, Mark!
Őszinte leszek.
- Vigyázz, családdal vagy! - Mark!
Henryvel veszekedtünk.
Nem komolyan, csak...
- Tudjátok... - Új kapcsolat.
- Pontosan. Korai stádium. - Igen.
Értem, szóval...
Egy perc és jön, csak mondom, hogy legyetek kedvesek!
Ne... Ne faggassátok!
Semmiképp.
- Neked mondom, apa. - Nekem?
Kedvesek leszünk! Alig várjuk, hogy megismerjük!
Ti veszekedtetek.
Nem veszekedtünk.
Csak...
Mondott valamit, ami nem tetszett.
És talán kicsit...
előítéletes voltam.
Bocs. Elnézést.
Elkezdhettétek volna nélkülem.
Isteni illata van!
Nem.
Ja, ez? Felesleges mondanom.
Clare-rel nem szabad vitatkozni.
Nem ütöttem meg.
Jézus! Nem ütöttelek meg!
- Nem, dehogy! - Csak átlagos...
Kopás?
- Elestem a zuhany alatt. - Elesett.
Durván. Rendesen odavágtam magam.
Nagyot zakózott.
Miért nem mondtad?
Elfelejtettem.
- Elfelejtetted? - Igen, elfelejtette.
- A veszekedés miatt. - Nem veszekedtünk.
Nem szoktunk veszekedni.
Veszekedtünk. Most meséltem.
- Oké. - Beszóltam. Emlékszel?
- Hogy beszóltam. - Clare most mondta.
Igen, hogy kellemetlenül érzem magam,
mert megfeledkeztem az esésről.
- Persze. Igen. - Nem veszekedtünk, csak...
Henry, mi van a szüleiddel? Clare róluk nem mesélt.
Biztos elfelejtette.
Apám hegedül a Chicagói Filharmonikusokban.
- Szuper! - Hallottuk már őket.
- Többször is. - Biztos láttuk apádat.
Igen, gondolom.
Hát, ez csodás! Ő az első hegedűs?
Nem, csak egy hegedűs.
És anyád?
- Anyám meghalt kiskoromban. - Sajnálom.
Énekesnő volt. Apámmal dolgozott.
Annette Lyn Robinson volt az anyja.
Ne!
Tényleg?
- Tényleg? - Komoly nő volt.
Hihetetlen volt!
Több lemezünk is van tőle.
Tudod, ki az, Philip?
Persze! Csodás előadóművész volt.
- Csodás nő. - Szerintem is, de az anyám volt.
Viszont ez a leves...
Azta, de jó illata van!
Bocs, hogy húztam az időt az eséssel.
- Alicia csellista. - Fodrász vagyok.
Csellózik. Mindig is ez volt az álma.
Nem, fodrász vagyok. És szeretek az lenni.
Elnézést, kérdeznék valamit.
Azért késtél, mert elestél a zuhanyban.
Ezt már megbeszéltük.
- Mikor veszekedtetek? - Számít?
Veszekedés közben elfelejtetted, hogy Henry megsérült.
Vagyis biztos utána veszekedtetek, de nem értem, hogy volt rá idő.
Nem bíróságon vagyunk, Mark. Vagy igen?
Nem dolgozom bíróságon. Csak nem értem, mikor veszekedtetek.
Nem veszekedtünk. Hülye voltam, ennyi.
Kissé kritikus.
Állj le!
Henry apja taníthatna.
- Sajnálom. - Hegedűs!
- Taníthatna. - Fodrászkodni? Azt is tud?
Segíthetne visszatalálni.
Jó úton vagyok. Azt csinálom, amiben jó vagyok.
Miért jössz mindig a csellóval, amiben béna voltam?
Egy anya lehet büszke a lányára.
A csellistára és művészre.
Diák vagyok.
Ez nem büszkeség, hanem csalódottság.
Nem csalódottság.
De, az.
Vérzel.
Elnézést.
Azt hittem, letöröltem.
Megsérültem.
Ne aggódjatok, feltakarítottam!
Minden rendben.
Oké.
Csak, hogy értsem.
A zuhanyban fekszel,
meztelenül, véresen,
és valamiért ebben a pillanatban
Clare túl kritikus veled.
Majd magadra hagy,
elfelejti az egészet, és csak annyi rémlik neki,
hogy kissé előítéletes volt.
Jól értem?
Baszódj meg!
Komolyan. Baszódj meg!
Tudjátok, miből van elegem? Mindenből.
Anya!
A lányod fodrász.
Szeret az lenni.
És ez jó is így.
A másik lányod képzőművészetet tanul,
úgyhogy reméljük, megtanul bankot rabolni,
mert bocs, de könyvtáros lesz a férje.
És az egy szem fiatok egy paraszt,
és sikerült neki a lehetetlen,
mivel úgy lett ügyvéd, hogy nem lett tőle sokkal suttyóbb.
Ez van, fogadjátok el!
Kösz a levest!
Elnézést!
Azt mondta, hozzámegy?
Clare!
Clare, ott vagy?
Henry!
Cső!
Semmi gond. Nem tudsz mit csinálni.
Bakker!
Hova megy?
Engem keres.
HENRY 28 ÉS 38 ÉVES
Fiatalon csak azt látod, amit látni szeretnél.
Semmi nem állhat a tündérmese útjába.
Mikor felnősz,
elszáll a köd,
és jóval kevesebbet látsz.
Amúgy nem rossz fejek. A szüleim. Annyira Mark sem.
Ők is csak emberek.
Sokáig tart, míg leesik.
Hogy a szüleink is csak emberek.
Elvitte Chicagóba, mikor hiányoztál neki.
Lesminkeltem volna a sebed, ha szólsz.
Tudsz segíteni?
Miben?
Clare!
Gondolom, ez a hely számodra semmit nem jelent.
Még déjà vud sincs?
Azt akartam, hogy ünnepi legyen, mikor először hozlak ide.
Sajnálom.
Nem számít.
Most itt vagyok.
Igen.
Itt vagyok.
Mit szólsz?
Elég ügyes a húgod.
Na, mit szólsz?
Nincs Henry nevű barátom.
Nem baj. Esküszöm, hogy barátok vagyunk.
- Láttál dínót? - Egyszer megcsikiztem egy dínó hasát.
Van feleséged?
- Vicces, de Clare-nek hívják. - Mint engem.
- El fogok tűnni. - Nézhetem?
- Visszajössz? - Számtalanszor.
Néha vannak hülye gondolataim.
Clare-nek hívják a feleséged.
Szerintem engem vettél el.
Nem vagyunk házasok a jövőben.
Lehet, hogy valahol haldokolsz,
valahol, valamikor.
Szia, Henry!
Még nem csókoltál meg.
Milliószor megcsókoltalak.
- Miért kell mindig várnom? - Hagyd, hogy megtörténjen!
- Kérdeztél valamit. - Clare Abshire!
Hozzám jössz feleségül?
Egyszer kérdeztél tőlem valamit, ezen a tisztáson. Vagyis fogsz.
Nem volt alkalmam válaszolni.
Mi volt a kérdés?
A válasz, igen.
Igen. Úristen, igen!
És bocsánat.
Miért?
Az elejétől fogva szeretlek.
Mikor megláttalak a könyvtárban,
azonnal beléd szerettem.
Csak valaki másra számítottam.
Semmi baj.
Menni fog.
Tudok más lenni.