Не съм избирала Хенри и Хенри не е избрал мен.
Всеки от нас сполетя другия.
В грешна последователност.
Последният етаж.
Здрасти. Хенри е.
Последен етаж.
Хората говорят за предпазна мрежа.
Винаги трябва да имаш на кого да се опреш.
Нека ви кажа нещо.
В любовта никой няма предпазна мрежа.
Затова я наричат "пропадане".
Имаше ли снимка на рецептата? - Да.
И това трябва да е същото?
Влюбени ли сте?
Надявам се.
Задайте си следния въпрос.
Кой кого избра?
Кога? Как?
Този човек, който вече е огромна част от живота ви,
такъв ли е, какъвто си го представяхте?
Появи ли се, когато трябваше?
Нещо въобще отговаря ли на плановете ви?
Чак догоре. Не спирай.
Знаех си, че трябва да се качвам нагоре.
Не вземаш решения. Решенията вземат теб.
Пускаш се по течението и го наричаш "план".
Мога да готвя, просто избирам да не го правя.
Но днес готвиш.
Е, само донякъде. Погледни пилето.
Това значи, че определено го харесваш.
Да. Или пък го мразя в червата.
Като стана дума за черва...
Разликата между нас и другите е, че сме оплетени във времето.
И понякога знаем какво предстои.
Само парченца. Не всичко.
Няколко завоя на реката.
Библиотекарчето.
Тя ли ме нарича така? - Нарича те Хенри.
А как нарича теб?
Гомес.
Приятно ми е.
Влизай.
От време на време срещаш някой, който вече те мрази.
Благодаря.
А ти нямаш представа защо. Все още.
Тук е хубаво. - Значи не си бил в апартамента й?
Това защо те радва толкова?
Кой ти каза, че се радвам?
Усмивката на огромното ти лице. Щеше да ми извади окото.
Шегобиец си. - На свой риск.
Котенца, нося ви нова играчка.
Отговаря на името Хенри или Библиотекарчето.
Шегобиец е. - Викайте ми Хенри.
Прякорът е за борбата с престъпността.
Какви са суперсилите ти?
Десетичната система на Дюи.
Няма голям ефект при банков обир, но живея с надежда.
Ето на. Това са вече четири шеги.
Кой ли ги брои? Пет.
Здравей.
Аз съм Шарис. Съквартирантката. - Тя е с мен.
Затова съм бил в апартамента много пъти.
Държа го, за да вдига тежки предмети. - И за секс. Не забравяй.
Сигурно се опитва да забрави. Шест.
Бира? - Да.
Гомес, дай му бира. - В хладилника е.
Да, бирата е в хладилника. Дай му бира от хладилника, Гомес.
Значи това е...
Не е довършено.
Добре.
Пилето трябва ли да е толкова розово?
Зависи. Ще го ядеш ли, или ще го възкресяваш?
Ризото с пиле и гъби шийтаке.
С тиква и сос от кедрови ядки.
Някой от вас умее ли да готви?
Страхотно. Мисля, че мога да забъркам нещо.
Библиотекарчето поема контрол.
Тръпки ме побиха. - Браво. Дай една престилка.
Ще идва ли още някой? - Не.
Клеър...
Клеър не е споменавала, че можеш да готвиш.
Нито че съществуваш.
Клеър, може ли... - Какво?
Този тип...
Мисля, че съм го виждал някъде.
И сега го виждаш пак.
Занеси престилка на гаджето ми.
Понякога е полезно да знаеш предварително.
Да знаеш какво предстои е странно. Може да бъде полезно.
Понякога е трагедия.
Друг път е фарс. - А понякога е и двете.
Откога се виждаш с Клеър? - Сложен въпрос.
Не е вярно. Какво му е сложното?
Ами... - Аз живея с нея.
Виждам я всеки ден. Ти кога я виждаш?
От време на време. - Моля?
Това всъщност е забавно, ако знаеш контекста.
Още ли се шегуваш, Библиотекарче?
Всъщност шегите ми свършиха. Слава богу, че ти се върна.
Хенри, ще дойдеш ли за минутка?
Да, бих могъл.
Ще ни извините ли за момент?
На вратата. За теб е.
Кой е? - Ти.
Добре, но кой е? - Ти.
Какво? Аз? - Да.
Здрасти, Младши. Мисля, че стреснах Клеър.
Още те чувам.
Съжалявам, старче,
но моментът не е подходящ и ти не ми помагаш.
ХЕНРИ НА 28 И 41
След 13 години ще си чисто гол и ще те гони полиция. Отвори ми.
Запознах се с приятелите й. Вече ме мразят.
Не му е времето да се раздвоявам.
Е, познай кой идва на вечеря.
Здравей, Хенри.
Сменила си дрехите.
Защо съм облечен така?
За твоето облекло ли ще говорим?
Изглеждаш чудесно.
Днес е 24 май.
Честит рожден ден. - 2006 година.
За рождения ти ден ли сме издокарани?
2006 година.
Това важно ли е?
Предавам се. Защо да е важно?
Почакай.
Ставаш на 18 години?
ХЕНРИ НА 41, КЛЕЪР НА 18
Днес. - Осемнайсет.
Добре. - Ти на колко си?
На 41 години. - 41?
Харесва ми, когато си побелял. Симпатично е.
Чувствам се в безопасност.
Седни при мен.
Защо?
Защото винаги правим това.
Седим и говорим.
Да, но...
Какво? - Ти си...
Вече си на 18 години. - И?
Аз съм женен. - За мен.
Не. - Да.
Не сега. - Да, сега.
На 41 години си, женен си и в момента си женен за мен.
Как ще се почувства жената, която оставих у дома, съпругата ми,
когато научи, че съм се върнал назад във времето,
за да седя на одеялото с нейната 18-годишна версия?
Ще изпита носталгия. - Ще я заболи.
Не мисля. - Аз знам.
Говорим за мен.
Решаваш вместо мен как ще се чувствам ли?
Определено сме женени.
Има си правила.
Въведох правила в самото начало и няма да ги наруша.
Правила да седене на одеяло
с друг човек? - Не.
Човек, с когото редовно седиш на това място?
Да, но...
Сега си на 18 години. - Да.
И си... - Каква?
Имам правила.
Вече няма нужда от правила. Край.
Какво значи край? - Днес е 24 май.
Рожденият ти ден. - И?
Какво? - Не помниш ли?
Това са 152 срещи за 12 години.
Днес е последната.
Трябва да се сбогуваме на това сечище.
Не знам за колко време.
Добре ли си?
Поне ми кажи за колко време.
Две години.
Две години? - Там някъде.
Ще срещнеш младата ми версия и ще му изкараш ангелите.
Какво да правя две години? - Животът си е твой. Живей го.
Не мисли какво предстои. То бездруго ще дойде.
Прави каквото искаш.
Срещай се с хора. Бъди с тях.
Да бъда с тях? - Да.
Да бъда? - Ами...
Това да не означава... - Слушай, Клеър.
Някъде там е 26-годишното ми "аз".
Не съм се пазил за теб, не знаех, че съществуваш.
Моля те, не се пази за мен.
Да се пазя.
Исках да ми бъдеш първият.
Аз не искам това.
Искам да бъда последният, Клеър.
Две години? - Да.
И малко отгоре.
Колко малко? - Нека просто се случи.
Никога не си ме целувал. - Целувал съм те милион пъти.
Сигурно си много добър в това.
Хей.
Трябва да ставаш.
Веднага. Моля те.
Кое време е? - Три часът.
Трябва да вървиш. Шарис се връща.
КЛЕЪР НА 19, ГОМЕС НА 32
Добре ли си? - Да.
Да, добре съм.
За малко да не те открия.
Това място е огромно. Така и не мога да свикна.
Как плащате наем на такъв апартамент?
Да не обирате банки?
Може ли и аз да обирам банки? - Ще го събарят след три месеца.
Но плановете ще се променят и ще остане още 20 години.
Откъде знаеш? - Казаха ми, когато бях малка.
Получила си съвет за имот като дете?
От кого? - Престани да говориш!
Добре ли си? - Не!
Да, добре съм. Аз...
Добре съм. - Божичко.
Беше ужасно, нали? Не ме бива.
Не. Как ти хрумна?
Правихме секс и ти плачеш.
Трудно е да го приема за положителна реакция.
Не плача, защото сексът е ужасен.
Плача заради това, което причинихме на Шарис.
Предадох най-добрата си приятелка. Ти също си ми приятел.
Вероятно прецаках живота си. - Слава богу.
Слава богу за секса, не за другото.
То е ужасно, разбира се.
Да сме наясно. Бях пияна,
ненавиждам се
и това никога няма да се повтори.
Мислех, че си лесбийка.
При тези обстоятелства е трудно да го приема за комплимент.
Мислех го, защото си винаги сама.
Лесбийките не са сами. Пропуснали са да ти обяснят някои неща.
Кой е Хенри?
Не знам. Кой е? - Повтаряше името му насън.
А, този Хенри.
Да, същият.
Кой е той?
Любовникът ми.
Какво? Какво има?
Мислех, че си нямаш никого, че си сама.
Много мило, че си ме съжалил,
докато приятелката ти е в Бостън. Провери гърба си за драскотини.
Драскам по време на секс. - Обичам Шарис.
И аз така си мислех.
Защото това между вас е истинско. Сега трябва да...
Но теб обичам повече.
Ето, казах го.
Звучи странно, когато го кажа на глас.
Бих могла да ти кажа снизходително, че ще го преодолееш.
Моля те, недей. - Вместо това ще ти кажа истината.
Тя е много по-неприятна.
Не те обичам. Обичам Хенри.
Обичам Хенри много повече, отколкото бих могла да обичам друг.
Тогава къде е той?
Къде е Хенри?
Защо не сме го виждали? - Ще се върне след година.
Сигурно е страхотен.
Щом може да те зареже и да очаква, че ще го чакаш.
Може би аз съм страхотна,
защото съм готова да го чакам.
Но ти не го чакаш. Преспа с мен.
Изплъзна ми се, преди да го обмисля.
Когато ме видиш отново, всичко ще бъде наред.
Няма да споменаваме за това.
Но сега си върви, моля те.
Клеър е. Оставете съобщение.
Клеър, ако не си изслушала предишните ми съобщения, недей.
Бях емоционален, когато оставих първото, а на второто,
докато се извинявах за емоциите,
отново се разчувствах. - Остави ме на мира!
Майната ти! Остави ме!
Защо го правиш всеки път? Всеки път!
Майната ти! - Въпросът е приключен.
Който и да е този Хенри, сигурно е специален.
Нямам търпение да се запознаем.
Чао. - Остави ме на мира!
Какво те прихваща? - Извинете.
Тя каза да не я следвате. - Ти пък кой си?
Никой, но тя каза да не я следвате.
ХЕНРИ НА 27 ГОДИНИ
Може би трябва да тръгнете натам.
Ако искате да се приберете, без този тип да ви преследва,
с радост ще го задържа тук.
Благодаря. - Значи улицата е твоя
и ти налагаш правилата? - Не е моя.
Но ще ми хареса да те просна на нея.
Хубаво.
Какво мислиш за Гомес? - Как така какво мисля?
Той ми е приятел. Вие сте най-близките ми приятели.
Мисля, че е хлътнал по теб.
Не!
Трябва да си забелязала как те гледа.
Как? - Разбирам го.
Ти си красива жена. - Млъкни. Ти си красива.
Гомес те обича. - Смята те за лесбийка.
Ето на. Безопасна съм.
Аз съм лесбийка, а ти си красива жена.
И аз изпитвам същото.
Какво?
Божичко! Какво беше това? Защо го направи?
Защо? - Съжалявам.
Не съжалявай. - Просто не помислих.
Всичко е наред. - Сгреших ли?
Съвсем не. - Мисля, че отделям много слюнка.
Гомес си бърше устата. - Престани, Шарис.
Чуй ме. - Съжалявам.
Не съжалявай.
Но ти си най-добрата ми приятелка.
Гомес също. Не бих причинила
това на най-добрия си приятел с най-добрата си приятелка.
Би било ужасно.
Освен това съм на сухо отдавна. По собствено желание.
И през това време не искам да си усложнявам живота
излишно, разбираш ли?
Добре.
Да.
Клеър. - Какво има?
Имам правила. Едно от тях е, че тук няма да се случи нищо.
Правилата са за теб. Не важат за мен.
Клеър. - Няма да те видя две години.
Знам, но не бива. - Аз съм ти жена.
Жена ми е на 33 години. Чака ме в леглото.
Жена ти е тук и чака достатъчно.
Не сме женени. - Напротив.
Още не сме женени.
Какво значение има? Какъв ти е проблемът?
Не можеш да правиш секс, без да си предложил брак?
Не е това. Не съм ти предлагал брак.
Заради това място е. Тук гледах как растеш.
Спрягахме френски глаголи и играхме табла преди седмица.
Тук те отгледах като патенце. Оформих те по свой вкус.
Съжалявам, но не мога.
Не и тук.
Не си искал ръката ми?
Какво? - Не си ми правил предложение.
Знаехме какво ще стане. Беше неизбежно.
Не е вярно. - Вярно е.
Така става. - Но в бъдещето.
Няма значение. - Има.
Няма. Времето действа така.
Няма да се омъжа за теб, защото времето го изисква.
Ще се омъжа, защото го искам, а това няма да стане,
ако не ми предложиш брак. - Клеър...
Няма да има по-подходящо място.
На 18-ия ми рожден ден.
Точно тук.
На мястото, където те моделирах по свой вкус.
Съпруже, предложи ми брак.
Клеър Абшайър,
съпруго моя, ще се омъжиш ли за мен?
Какво?
Няма да купиш кола, ако не си я покарал, нали?
Няма да се получи.
Виждал съм те гола много пъти.
На 18 години? - Клеър.
За толкова повърхностен ли ме мислиш?
Клеър?
Клеър.
Добре ли си?
Да.
Защо плачеш?
Няма да те видя две години.
Но ще ме видиш пак. - Защо вечно трябва да чакам?
Аз трябваше да чакам.
Ти ме познаваш цял живот. Аз те срещнах на 28 години.
Но ти не си знаел, че чакаш.
Бил си зает да спиш с други жени.
Имаш две години да наваксаш.
Заедно сме.
Няма да има друг от сега нататък. - След две години.
Щеше да ме питаш нещо. - Какво?
Сериозно?
Този въпрос.
Мисля, че имам отговор.
Съжалявам. - Съжаляваш?
Ще се видим след две години. - Хенри, не.
Довиждане, Клеър.
Не, не, спокойно! Нищо не правя! Спокойно!
Аз ще го хвана.
СЛЪНЧЕВИЯТ ЧАСОВНИК
24 МАЙ 2006 ГОДИНА
Ало? - Клеър?
Хенри е. Не знам коя година е. Ти ли си?
Хенри? - Да, Хенри е.
Хенри вече е тук.
Господи.
Хенри? - Да, доведи го. Доведи Хенри.
Къде са ми дрехите? - Какви дрехи?
Не си ли спал тук? Нямаш ли дрехи?
За първи път идвам. - По дяволите.
Би трябвало да го знаеш. - Кое?
Трябва да помниш това. - Защо?
Не помниш ли първото си гостуване в спалнята ми?
Той го е забравил, не аз.
Значи съм виновен за лошата ти памет.
Буквално. - Престанете.
Откъде си? На колко си години?
На 41. - Четирийсет и една.
Значи за теб е преди 13 години. - Там някъде.
Не е ли странно, че двамата си говорите?
Защо да е странно? - Сигурно помниш
какво ще каже той и какво ще кажа аз.
Сякаш имаш сценарий.
Ти помниш ли какво си казала преди 13 години? Или 13 дни?
Ами вчера? - Бих запомнила такъв разговор.
Той пие от сутринта.
Би ли се прикрил с нещо? Хавлия?
Притеснява ли те голото ти тяло? - Потиска ме. Какво се обърка?
За мен още си хубав. - Благодаря, скъпа.
Не флиртувай с него. - Откъде се взе?
Препускам през времето.
С кого? - Не го докосвай.
Започва да му харесва. Контролирай се, за бога!
Най-гадната среща. Някой ми открадна ерекцията.
Ризото с пиле и гъби. - Да.
Мамка му. Гомес. - Гомес?
Започвам да си спомням.
Остави бирата, пречи ти да мислиш.
Клеър, добре ли си? - Да.
Тя е в спалнята с новото си гадже, но ти влез.
Добре ли си, Клеър?
Да. Какво има? - Нищо.
Исках да се уверя, че всичко е наред.
Всичко е наред. Благодаря, Гомес.
Задник.
Какво каза? - Нищо не съм казал.
Звъни се на вратата. Ще отвориш ли?
Кой е? - Не знам. Може ли?
Да. - Благодаря.
Защо го направи? - Кое?
Нарече го задник. - Говорех на себе си.
Престани. Гомес е свестен. - Мразя го.
Той ми е приятел. - Не е.
Напротив. - Е,
приятелят ти си пада по жена ти.
Нямам доверие на мъж, който не си пада.
Винаги знаеш какво да кажеш.
Какво ти става? Една усмивка и си готов.
Защо стоиш зад вратата? - Започвам да си спомням вечерта.
Извинявай за това, което ще стане.
Гомес, моля те, остави ни на мира.
Не знаех, че харесваш червенокоси.
Тук трябва да обясня. - Каза, че ти е приятелка.
Поканих я. - Виждам.
Не знаех... - Благодаря.
Аз съм гаджето на Хенри. - Аз също.
Може да излезем на двойна среща.
Не съм те виждала с къса коса.
Как я караш? - Ти ми кажи.
Как съм в бъдещето? Или изгубихме връзка?
Знаеш за пътешествията. - И още как.
Знам по-отдавна от теб.
Аз научих, когато бях на шест години.
Шест? Гадост. - Трябва да се махаме оттук.
Питие?
Защо не?
Какво ще стане сега? - Ще вечеряме.
Какво ще стане на вечерята? - Всички ще кажат истината.
Дори аз?
Два пъти.
Хубав апартамент. Мислех, че си студентка.
Родители.
О! Тя е богата.
Как намери това място?
Остави му съобщение за вечерята.
Прослушвам съобщенията му. Препоръчвам го и на теб.
Споменавал ли ме е?
Каза, че не сте щастливи заедно, че вероятно ще се разделите.
Логично.
Каза същото за тази преди мен.
Спомена, че нямате нищо общо.
Не е вярно. Харесваме едни и същи неща.
Пиене, чукане и Хенри.
Обичам го.
Май не си много щастлива от това.
Не знаех, че е възможно.
Наред ли е всичко?
Да. Това са приятелите ми Гомес и Шарис. Запознахте се.
Гомес, Шарис, това е Ингрид - гаджето на гаджето ми.
Срещали сме се. - Не ми се вярва.
Гаджето на Хенри? - Да.
Съжалявам, не знам кой си. - Знаеш.
Не знам. - Да вървим.
Ще се сетиш. - Не знам кой си.
Извинявай за дефектната памет.
Не е дефектна. Беше пияна.
Нямам нищо против. Шарис пие като смок.
Не е вярно.
Как върви тук? Ингрид, ще останеш ли за вечеря?
Правя ризото с пиле и гъби. Със сос от кедрови ядки.
Майната ти.
Не те виждам да готвиш. - Сигурен ли си? Да проверим.
Здрасти. - Как върви?
Добре. - Изглежда, че готвя.
Здравейте. - Кой си ти?
На кого прилича? - На теб.
Именно. - Баща ти?
Млъкни. - Защо обясняваме?
Понякога нямаме избор, пък и те са приятели.
Наистина ли сте приятели? - Да.
Дори с него? - Да.
Господи.
Как така си този, на когото приличаш?
Приличаш на него.
Той ти е близнак? По-стар близнак.
Знаете ли за катастрофата, в която загина майка ми?
Не. - Стана катастрофа.
Майка ми загина, аз бях с нея и оттам ми е белегът.
Добре. - Същото лице, същият белег. По-стар.
Опитайте се да познаете.
Не си играй с тях. Обясни. - Какво да обясни?
Двама сме, идентични, но той е по-стар.
Отгатни, умнико.
Божичко.
Започва да вижда светлината. - Клонинги.
Какво? - Зарежи фантастиката.
Клонинги не съществуват. - Пътувам във времето.
Клонинги. - Той има генетичен дефект.
Пропада през времето.
Не може да го контролира. - Аз съм от 2008 година.
А ти? - От 2021 година.
Как може да...
Не разбирам. Какво искаш да кажеш?
Какъв генетичен дефект? - Имам сбъркано ДНК.
Прескачам през времето като горещ картоф.
Не постоянно, но често. - Когато съм стресиран.
Понякога без причина.
Изчезвам и се появявам в бъдещето или миналото.
Мотая се там известно време, после се връщам.
Понякога има обратни завои. - Понякога сме двама.
Когато Ингрид ми казва да си го начукам, има реален шанс да го направя.
Отново. - Бях на 16 години.
Някакви въпроси?
Защо си с одеяло?
Откакто се запознахме, Хенри не е един човек.
Беше като река.
Носеше се около хората, които срещаше.
Ако ти си буря, той също е буря.
Отне ми време да разбера, че има само един начин да оцелееш в реката.
Като бъдеш скала.
В "Завръщане в бъдещето"... - Недей.
Какво недей? - Не го гледай с него. Мърмори.
Филмът е подвеждащ. - Обичам го.
Не го вземай на сериозно. - Това е комедия.
Може би за теб. Според мен е проява на лош вкус.
Може ли лист и химикал?
Да. Защо? - Спомних си този разговор.
Спомни си го?
Не се тревожи. - Благодаря.
"Квантов скок".
Моля? - Телевизионният сериал.
Не гледам телевизия. Стимулира скоковете във времето.
Сериалът е за човек, който пътува във времето
и поправя злините.
Аз нищо не поправям. - Защо?
Всичко се случва веднъж. Нямаш втори шанс, нищо не можеш да промениш.
Но можеш да видиш много неща с твоята дарба.
Какво? - Дарба?
Виждам същото като вас, в грешна последователност. Като дислексия.
Може да разкриваш престъпления.
Как? - Ти си свидетел.
Вие също.
Но ти виждаш как се случват в миналото.
В Чикаго сме. Ако отидете в парка Гарфийлд,
ще видите престъпления, без да сте голи.
Ами борсови съвети? - Заповядай.
Какво е това? - Борсови съвети.
Аз току-що ги споменах. - Да.
Чух те от първия път. Но това е сложно.
С Клеър предпочитаме лотарията.
Така ли? - Сериозно?
Така поддържаме начина си на живот.
Мамка му! Ризотото е жестоко.
Защо поддържаме и начина на живот на Гомес?
Те са ти приятели. Трябва да се грижиш за тях.
Не намерих ли по-добър от Гомес?
Гомес и Шарис са най-добрите.
Сигурен ли си за тези акции?
Сигурен съм. Аз съм от бъдещето.
И това е позволено? Няма да повлияе на нищо?
На какво? - На паяжината на времето.
Каква паяжина? - Мрежа?
Времевата мрежа. - Сигурен ли си?
Има ли такова нещо?
Трябва да има някаква темпорална структура.
Но мрежа? - Да.
Това няма ли да предизвика времеви аномалии?
Нетфликс? - Може да предотвратяваш бедствия.
Не. - Може да предупредиш хората.
"Аз съм гол мъж от бъдещето, не се качвайте на влака."
Може да опиташ. - Не помня всички катастрофи.
Извинете ме.
Хирургически маски?
Защо не?
Моля? - Работиш в библиотека.
Защо не помниш катастрофите? - Не съм бил в такава ситуация.
Да зарежем темата.
Виж се само.
Какво ми е?
Да запомни катастрофите.
Той едва успява да се грижи за себе си,
а ти искаш да спасява другите.
Като супергерой.
Порасни.
Клеър знае, че не съм супергерой.
Не се съмнявам.
Сигурна съм.
Затова не те харесва особено.
Как смееш?
- Не исках да те обидя.
Но ако ще ми крадеш гаджето, няма да е зле да го цениш
или поне да разбираш какво преживява.
Разбирам. - Не мисля така.
Аз пък мисля.
Обичам го от шестгодишна. - Не. Обичаш него.
Джордж Клуни с одеялото.
Мъжът от каталозите.
Твоят герой.
Аз обичам истинския.
Никога не подстригвай косата си, красиво момче. Остани си дивак.
Знам, че е трудно и несправедливо, но...
Мъртва ли съм?
От начина, по който ме гледаш...
Какво значи това?
Мъртва ли съм?
Знаеш, че не говоря за бъдещето.
Като изключим Нетфликс и борсовите съвети.
Зададох ти въпрос, скъпи.
Погледни ме в очите и ми кажи.
Мъртва ли съм?
На мен ми изглеждаш жива.
В бъдещето.
Всички сме мъртви в бъдещето.
Добре.
Как го направих?
Надявам се, че съм взела хапчета.
Или пак си изгубих ума?
Имам право да знам.
Ингрид.
Аз съм на 41 години.
Виждал съм се най-много на 42.
Може би това значи, че ще открия лек за пътуването във времето.
Или пък значи, че един ден
няма да съм достатъчно бърз.
Оцеляването ми зависи от бягането, а аз бягам все по-бавно.
Съжалявам.
Съжалявам за всичко, но не е редно да го знаеш.
Това е ад.
С времето любовта се превръща в смърт или загуба. Това са вариантите.
Колко ми остава? - Няма да ти кажа.
Поне това ми кажи. - Не.
Кажи ми. - Не много.
Божичко.
И на мен не ми остава много.
На никого не му остава много.
Никой няма да се измъкне жив. Но какво да се прави?
Ще се криеш ли?
Младши, какъв е изходът?
Живееш така, сякаш няма да умреш.
Знаеш ли какво?
Ще сгрешиш само веднъж.
Обичах те.
Имахме хубави моменти.
Те ще останат за теб.
Не разваляй спомена за хубавите дни с разкаяние, че са отминали.
Всичко ще отмине.
По-скоро, отколкото мислиш. Повярвай на пътешественика във времето.
Видя ли това? - Гомес.
Той изчезна.
Видя ли го? - Млъкни, Гомес.
Боже Господи.
Майната ви на всички.
Ти можеш ли така?
Изчезваш ли като него? - Той е същият човек.
Нямам... Не мога...
Това е толкова...
Кой иска десерт?
Клеър, добре ли си? - Да. Ще разкарам това.
Къде беше?
Открих, че жена ми ме е лъгала през целия ни брак.
За първия ни път на сечището?
Да. Години наред разправяше, че не се е случило.
Не е вярно.
Казваше, че съм съвършеният джентълмен.
Какво имаш предвид под "съвършен"?
ИМАЙ МИЛОСТ
Добре ли си?
Ще го видя ли пак?
Строго погледнато, в момента го гледаш.
Да, но...
...него.
Не знам.
Всъщност знам.
Да, определено.
Само трябва да почакаш малко.
Ще вървим ли?
Какво е това?
Милост.