Ja nisam izabrala Henrija, a ni Henri nije izabrao mene.
Mi smo se desili jedno drugom.
U pogrešnom redosledu.
Skroz do vrha.
Ćao. Ovde Henri.
Skroz do vrha.
Ljudi pričaju o nekom opredeljivanju.
Sve vreme svi moraju da se opredele.
Da vam kažem nešto.
Što se tiče zaljubljivanja, tu ne postoji nikakvo opredeljivanje.
Zato se i kaže "pao na nekoga".
Da li je uz recept bila i fotografija? - Da.
Ovo treba da bude to?
Da li ste zaljubljeni?
Nadam se da jeste.
Ali zapitajte se ovo:
Kad se to desilo, jeste li sami izabrali u koga?
Kada? Kako?
Da li je ta osoba, koja sada poseduje ogroman deo vašeg života,
imalo nalik vašim maštanjima?
Da li je došla kada je trebalo?
Da li je išta od toga išlo po planu?
Skroz do vrha, samo nastavi da se penješ.
Da, pretpostavio sam da je penjanje dobar izbor.
Vi ne donosite odluke, odluke biraju vas.
Držite se čvrsto i nazovite to planom.
Nije da ne umem da kuvam, samo biram da to ne radim.
Ali danas kuvaš?
Samo delimično. Pogledaj piletinu.
Znači da ti se definitivno dopada.
Ili to ili ga ne podnosim.
Kad smo već kod toga...
Jedina razlika kod Henrija i mene je što je sve izmešano.
To znači da povremeno znamo šta sledi.
Samo deliće. Ne sve.
Nekoliko krivina reke.
Dečko Iz Biblioteke.
Da li me ona tako zove? - Ona te zove Henri.
Kako zove tebe?
Gomez.
Drago mi je.
Samo izvoli.
Naravno, povremeno upoznaš nekog ko te već ne podnosi.
Hvala.
A nemaš pojma zašto. Još uvek.
Lepo. - Dakle, nisi do sada bio u stanu?
Zašto si tako srećan zbog toga?
Ko kaže da sam srećan?
Taj ogroman kez na tvom ogromnom licu skoro mi je isterao oko.
Voliš da se šališ. - To je luda vožnja.
Mačkice moje, doveo sam vam novu igračku.
Odaziva se na ime Henri, ali možete ga zvati Dečko Iz Biblioteke.
Voli da se šali. - Samo me zovi Henri.
Ja sam Dečko Iz Biblioteke samo kad suzbijam zločin.
Koje su tvoje super moći?
Djuijev decimalni sistem i brzinsko punjenje polica.
Nema željeni efekat kod pljačkanja banki, ali živim u nadi.
Vidite? Veoma smešan. Već je napravio četiri šale.
Ko još broji? Pet.
Ćao. -Ćao.
Ja sam Šaris, Klerina cimerka. - Ona je sa mnom.
Zato sam mnogo puta bio u ovom stanu.
Treba mi za podizanje teških predmeta. - I seks. Ne zaboravi na seks.
Kladim se da pokušava. Šest.
Pivo? - Da.
Gomeze, donesi mu pivo. - Piva su u frižideru.
Da, piva su u frižideru i zato mu donesi pivo iz frižidera, Gomeze.
Dakle, ovo je...
Radim na tome.
Aha, dobro.
Da li je loše ako je piletina ovako ružičasta?
Zavisi. Hoćemo li je jesti ili oživeti?
To je rižoto sa piletinom i šitake pečurkama.
Sa prelivom od bundeve i pinjola.
Zna li iko od vas išta o kuvanju?
Sjajno. Hvala. Mislim da mogu napraviti nešto od ovoga.
Dečko Iz Biblioteke preuzima kontrolu.
Podilaze me žmarci. - Blago tebi. Daj mi kecelju.
Da li još neko dolazi? - Ne.
Kler, mogu li...
Kler nije pomenula da umeš da kuvaš.
Ili da postojiš.
Kler, mogu li... -Šta?
Taj lik.
Mislim da sam ga video ranije.
Sada ga ponovo vidiš.
Zato idi i daj mom momku kecelju.
Predznanje nekad može pomoći.
Čudno je znati deliće stvari koje slede, ali to može biti korisno.
Nekad može biti tragično.
Nekad može biti farsa. - A nekad može biti oba.
Koliko dugo se viđaš sa Kler? - Komplikovano pitanje.
Nije. Šta je tu komplikovano?
Pa... - Ja živim sa njom.
Viđam je svakog dana. Kada je ti viđaš?
S vremena na vreme. - Molim?
Ovo je bilo veoma smešno, samo ti treba kontekst.
Još uvek se šališ, Dečko Iz Biblioteke?
Upravo mi je ponestalo materijala. Hvala bogu da si se vratio.
Henri, možeš li doći ovde časom?
Naravno da mogu.
Molim vas da nas sačekate malo. Hvala.
Ulazna vrata. Za tebe je.
Ko je? - Ti.
Dobro, ali ko je. - Ti.
Šta? Ja? - Da.
Ćao, Juniore. Mislim da sam izbezumio Kler.
Još uvek te čujem.
Izvini, matori. U sred sam
jednog ne tako dobrog trenutka koji se odvija.
HENRI IMA 28 I 41
Za 13 godina bićeš go i bežaćeš od policije. Pusti me unutra.
Tek sam upoznao njene prijatelje i već me mrze.
Nije dobar trenutak da nas bude dvojica.
Pogodi ko dolazi na večeru.
Zdravo, Henri.
Promenila si mi odeću.
Zašto sam ovako obučen?
Pričaćemo o tvojoj odeći?
Izgledaš lepo.
Danas je 24. maj.
Srećan rođendan. - 2006.
Zato smo se doterali? Zbog tvog rođendana?
2006.
Da li je ta godina važna?
Odustajem. Zašto je važna?
Čekaj.
Puniš 18 godina?
HENRI IMA 41, KLER IMA 18
Danas. - Osamnaest.
Dobro. - Koliko ti imaš godina?
Četrdeset jednu. -Četrdeset jednu.
Sviđa mi se kada si prosed. Simpatično je.
Osećam se sigurno.
Dođi, sedi sa mnom.
Zašto?
Zato što ćemo to uraditi.
Sedećemo i pričati.
Da, ali...
Ali šta? - Ti si...
Sada imaš 18 godina. - I?
Ja sam oženjen. - Sa mnom.
Ne. - Da.
Ne sada. - Da, sada.
Ti imaš 41 godinu, oženjen si, a trenutno sam ja ta kojom si oženjen.
Šta misliš kako će se osećati žena koju sam ostavio samu u krevetu
povodom toga što sam otputovao kroz vreme i, znaš već...
sedeo na ćebetu sa njenom 18-godišnjom verzijom?
Nostalgično? - Bila bi povređena.
Ne bi. - Mislim da bi.
Pričamo o meni.
Ispravljaš me o mojim budućim mislima?
Definitivno smo u braku.
Kler, postoje pravila.
Smislio sam ta pravila za sebe kad je sve ovo počelo i neću ih prekršiti.
Pravila o sedenju na ćebetu
sa nekom osobom? - Pa, ne.
Osobom sa kojom si redovno sedeo na ovom istom mestu?
Da, ali...
sada imaš 18 godina. - Da.
Sada si... -Šta?
Imam pravila.
Više ti ne trebaju pravila. Ovde smo završili.
Kako to misliš? - Sada je 24. maj 2006.
Tvoj rođendan. Sjajno. - I?
Šta? - Isuse, zar se ne sećaš?
Imali smo 152 sastanka, tokom 12 godina.
Završili smo.
Opraštamo se. Poslednji put smo na ovoj poljani.
I čak ne znam na koliko se opraštamo.
Jesi li dobro?
Barem mi reci koliko dugo.
Dve godine.
Dve godine? - Otprilike.
Onda ćeš upoznati mlađeg mene. Kako će se prepasti.
Šta da radim dve godine? - To je tvoj život. Nastavi s njim.
Nemoj razmišljati o onome što dolazi pošto će svakako doći.
Radi šta god želiš.
Upoznaj ljude. Budi sa ljudima.
Da budem sa njima? - Da.
Zajedno? - Samo, znaš...
Da li je to tvoj način da kažeš... - Vidi, Kler.
Ja sam tamo negde. Moja 26-godišnja verzija.
Ne čuvam se za tebe zato što ne znam da postojiš.
Zato se, molim te, ne čuvaj za mene.
Da se čuvam.
Želela sam da mi ti budeš prvi.
Ne želim da ti budem prvi.
Želim da ti budem poslednji, Kler.
Dve godine? - Da.
I malo preko.
Koliko je to? - Samo dozvoli da se desi.
Znaš, nikad me nisi poljubio. - Poljubio sam te milion puta.
Onda verujem da si neverovatno dobar u tome.
Hej.
Moraš da ustaneš.
Odmah. Molim te.
Koliko je sati? - Oko tri.
Moraš da ideš. Hajde, Šaris se vraća.
Jesi li dobro? - Da.
Dobro sam.
Jedva sam te našao.
Ovaj stan je ogroman. Nikako da se naviknem.
Kako vas dve uopšte možete da ga priuštite?
Da li pljačkate banke?
Mogu i ja? - Treba da ga sruše za tri meseca.
Ali planovi će se promeniti i ostaće tu narednih 20 godina.
Kako znaš? - Neko mi je dojavio kad sam bila mala.
Dobila si dojavu o nekretninama kad si bila mala?
Od koga? - Gomeze, možeš li prestati da pričaš?
Hej, da li si dobro? - Nisam!
Jesam. Dobro sam.
Dobro sam. - Zaboga.
Bilo je grozno, zar ne? Sa mnom.
Naravno da nije. Zašto bi to pomislio?
Imali smo seks i sada plačeš.
Teško je u tome videti pozitivnu reakciju.
Ne plačem zato što si grozan u seksu.
Plačem zbog onoga što smo oboje uradili Šaris.
Zato što sam izdala najbolju drugaricu sa mojim najboljim drugom.
Verovatno sam sjebala ostatak života. - Hvala bogu.
Hvala bogu zbog seksa, ne zbog onog drugog dela.
To je veoma loše.
Da se razumemo, bila sam pijana,
mrzim sebe,
i ovo se više nikad neće ponoviti.
Znaš, mislio sam da si lezbejka.
Pod ovim uslovima, to ću teško shvatiti kao kompliment.
Ne, mislio sam da si lezbejka zato što si sama.
Znaš da lezbejke nisu same? Postoji nešto što ti nisu rekli.
Ko je Henri?
Ne znam. Ko je on? - Ponavljala si njegovo ime u snu.
A, taj Henri.
Da, taj Henri.
Ko je on?
Moj ljubavnik.
Šta je? Šta je bilo?
Mislio sam da nemaš nikog. Mislio sam da si sama.
Lepo što si se sažalio na mene
čim je tvoja devojka otišla u Boston. Proveri imaš li ogrebotine na leđima.
Volim da grebem. - Ja volim Šaris.
Odlično. I mislila sam tako.
Ti i Šaris ste stvarni. Ono što sada treba da uradiš...
Ali tebe volim više.
Eto, rekao sam.
Zvuči čudno kada to kažem naglas.
Mogu biti snishodljiva i reći ti da ćeš to prevazići.
Nemoj, molim te. - Umesto toga, reći ću ti istinu,
što je mnogo gore.
Ne volim te. Volim Henrija.
Henrija volim više nego što ikad mogu voleti tebe ili bilo kog drugog.
Gde je onda?
Gde je Henri?
Zašto ga nikad nismo upoznali? - Vratiće se za oko godinu dana.
Mora da je strašan lik
ako može ostaviti ženu kao što si ti očekujući da ćeš ga čekati.
Možda sam ja strašna žena
jer sam spremna da ga čekam, ali zaobiđimo tu mogućnost.
Ali nisi ga čekala. Spavala si sa mnom.
To mi je izletelo pre nego što sam razmislio.
Dobro, slušaj. Kad me vidiš sledeći put, sve će biti u redu.
Ovo nećemo pominjati.
Ali za sada, budi dobar i idi, molim te.
Ovde Kler. Ostavite poruku.
Ćao, Kler. Ako nisi preslušala moje prve dve poruke, ni nemoj, molim te.
U prvoj sam se rasplakao, a u drugoj,
dok sam se izvinjavao za to,
na žalost, ponovo sam se rasplakao. - Ostavi me na miru!
Prokleto me ostavi na miru!
Zašto svaki put? Svaki prokleti put.
Nosi se! - Stvar je završena, jasno mi je to.
Ko god da je taj Henri, sigurno je veoma poseban.
Jedva čekam da ga upoznam.
Dobro, ćao. - Ostavi me na miru!
Koji ti je? Aman, koji ti je? - Izvini, mladiću.
Rekla je da je ne pratiš. - Ko si sad pa ti?
Niko, ali rekla je da je ne pratiš.
HENRI IMA 27
tako da bi mogao da promeniš pravac.
Gospođice, ako želiš da ideš kući, a da te on ne prati,
rado ću ga zadržati ovde.
Hvala ti. - Poseduješ ulicu,
i zato smišljaš pravila? - Ne, ovo nije moja ulica,
ali rado ću ti objasniti šta treba.
U redu.
Šta misliš o Gomezu? - Kako to misliš?
On je moj prijatelj, vi ste mi najbolji prijatelji.
Mislim da se loži na tebe.
Ne!
Sigurno si primetila. Način na koji te gleda.
Kakav način? - Sasvim ga razumem.
Ti si prelepa žena. - Umukni. Ti si prelepa.
Gomez te voli. - Misli da si lezbejka.
Eto, sigurni smo.
Ja sam lezbejka, a ti si prelepa žena.
Osećam isto to.
Šta?
Zaboga, šta je to bilo? O bože.
Šta je to bilo? - Izvini.
Ne, nemoj se izvinjavati. - Samo sam mislila... Nisam mislila.
U redu je. - Pogrešno sam to uradila?
Ne, zaboga, nimalo. Samo... - Nekad mislim da previše balavim.
Vidim Gomeza kako briše bradu. -Šaris, prestani.
Slušaj. - Izvini.
Nemoj se izvinjavati. U redu je.
Samo, ti si mi najbolja drugarica.
Gomez mi je najbolji drug. Nikad ne bih mogla...
Nikad ne bih izdala jednog najboljeg prijatelja sa drugim.
To bi bilo užasno.
Osim toga, ovo mi je usamljen period. Mojom voljom.
Dok to traje, ne želim da život
činim komplikovanijim. U redu?
U redu. - Dobro.
Da.
Kler. -Šta je bilo?
Imam pravila. Jedno je da se na ovoj poljani ništa neće desiti.
Smislio si ta pravila za sebe, ne za mene.
Kler. - Neću te videti dve godine.
Znam, ali ne možemo. - Ja sam tvoja žena.
Moja žena ima 33 godine i čeka me u krevetu.
Tvoja žena je ovde, i čekala je dovoljno dugo.
Mi nismo u braku. - Jesmo.
Čekaj, ti još uvek nisi udata za mene.
Kakve veze ima brak? Šta je tvoj problem?
Nesposoban si za seks pre prosidbe?
Nije u tome poenta. Nikad te nisam ni zaprosio.
U pitanju je ovo mesto, ova poljana, gde sam te gledao kako odrastaš.
Učili smo francuske glagole, i igrali dame pre nedelju dana.
Impregnirao sam te kao malo pače. To bi bilo namamljivanje.
Eto šta je to, Kler. Žao mi je, ali ne mogu.
Ne ovde.
Nikad me nisi zaprosio?
Molim? - Nisi me zaprosio?
Znali smo šta će se desiti. To je bilo neizbežno.
Nije. - Jeste.
Tako to funkcioniše. - Ali to je u budućnosti.
Nema veze. - Ima.
Nema. Tako vreme funkcioniše.
Neću se udati za tebe zato što vreme tako kaže.
Udaću se za tebe zato što to želim. A nema šanse da se udam za tebe
ako me ne zaprosiš. - Kler...
Nikad neće biti bolje vreme ili mesto.
Moj osamnaesti rođendan?
Ovde?
Na mestu gde sam te namamljivala.
Mužu, zaprosi me!
Kler Ebšir,
ženo, da li ćeš se udati za mene?
Šta je sad?
Mislim, ne bi kupio auto bez probne vožnje, zar ne?
Neće ti upaliti.
Već sam te video golu. Mnogo puta.
Sa osamnaest? - Kler.
Šta misliš, koliko sam plitak?
Kler?
Kler.
Da li si dobro?
Da.
Zašto plačeš?
Neću te videti dve godine.
Ali ćeš me ipak videti ponovo. - Zašto uvek moram da čekam?
Ja sam taj koji je morao da čeka.
Ti me poznaješ celog života, a ja sam tebe upoznao tek sa 28.
Da, ali nisi znao da čekaš.
Bio si zauzet kresanjem svih tih drugih žena.
Imaš dve godine da mi vratiš.
Mi smo zajedno.
Od sada neće biti nikog drugog. - Za dve godine od sada.
Pitao si me pitanje. - Koje pitanje?
Ozbiljno?
To pitanje.
Mislim da sam se odlučila za odgovor.
Izvini. - Zašto?
Dobro. Dve godine. Izvini. - Henri, ne.
Zdravo, Kler.
Ne, ne. U redu je. Sve je u redu.
Imam ga.
PEŠČANIK BELEŽNICA
24. MAJ 2006.
Halo? - Kler?
Ovde Henri. Ne znam koja je godina. Da li si to ti?
Henri? - Da, Henri je.
Henri je već ovde.
Isuse.
Henri? - Da, idi po njega. Dovedi Henrija.
Gde mi je odeća? - Kakva odeća?
Još uvek ne noćiš ovde? Zar nemaš nikakvu odeću?
Prvi put sam došao. - Je li?
Ti bi trebalo da znaš. -Šta?
Trebalo bi ovoga da se sećaš. - Zašto?
Zar se ne sećaš svoje prve posete mojoj spavaćoj sobi?
On je taj koji ne obraća pažnju.
Dakle, ja sam kriv za tvoje loše pamćenje.
Doslovno. - Prestanite.
Odakle si došao? Koliko imaš godina?
Četrdeset jednu. -Četrdeset jednu.
Dakle, ovo je za tebe bilo pre 13 godina? - Da, oko trinaest.
Zar ovo nije čudno? Kako uopšte možete da pričate zajedno?
Zašto ne bismo? - Moraš se sećati
svega što će on reći, što ću ja reći ili ti.
Kao da imaš scenario.
Sećaš li se ti svega što si rekla pre 13 godina ili 13 dana?
Ili juče? - Sećala bih se ovakvog razgovora.
Uz to, pio je.
Možeš li se obući? Peškir, bilo šta?
Stidiš se svog golog tela? - Baca me u depru. Šta je krenulo po zlu?
Meni još uvek dobro izgledaš, dragi. - Hvala, draga.
Nemoj da flertuješ sa njim. - Odakle si došao?
Skačem naokolo. Jedan od tih puta.
Skačeš naokolo sa kim? - Nema pipanja.
Počinje da uživa. Isuse, kontroliši se.
Najgori sastanak ikad. Neko drugi ima moju erekciju.
Rižoto sa piletinom i šitake pečurkama. - Da.
Sranje. Gomez. - Gomez?
Da. Počinjem da se prisećam.
Spusti to piće. Smetnja je.
Kler? Da li si dobro? - Da.
Nalazi se u spavaćoj sobi sa novim, seksi momkom, ali slobodno uđi.
Kler, da li si dobro?
Dobro sam. Šta je bilo? - Ništa, samo...
Hteo sam da se uverim da je sve u redu.
Sve je u redu. Hvala ti, Gomeze.
Kreten.
Šta si rekao? - Ja ništa nisam rekao.
Neko je na vratima. Možeš da se javiš?
Ko je? - Ne znam. Hoćeš li?
Da. - Hvala.
Zašto si to uradio? -Šta?
Rekao da je kreten? - Pričao sam sa sobom.
Prestanite. Gomez je dobar. - Već ga mrzim.
On je moj najbolji prijatelj. - Nije.
Stvarno jeste. - Da, ali
tvoj najbolji prijatelj se loži na tvoju ženu.
Ne bih verovao čoveku koji se ne loži na nju.
Uvek govoriš prave stvari.
Šta je tvoj problem? Jedan osmeh i odmah skačeš.
Zašto još stojiš iza vrata? - Počinjem da se sećam ove večeri.
Izvinjavam se zbog onoga što će se desiti.
Gomeze, hoćeš li nas ostaviti na miru?
Nisam znala da voli crvenokose.
Ovo ću morati malo da objašnjavam. - Rekla je da je tvoja prijateljica
pa sam je pustila. Nisam... - Vidim.
...htela da... - Mnogo ti hvala.
Ja sam Henrijeva devojka. - Ja takođe.
Srećom, možemo na dvostruki sastanak.
Nisam te nikad videla sa kratkom kosom.
Kako si, Ingrid? - Reci ti meni.
Kako sam ovih dana, u budućnosti, ili više nismo u kontaktu?
Znači, znaš za putovanja kroz vreme? - Znam sve o tome.
Znam za to duže od tebe.
Ja ga poznajem od moje šeste godine, tako da...
Šeste? Odvratno. - Dobro, treba da krenemo.
Piće? - Piće?
Što da ne?
Šta će se sada desiti? - Večera.
Šta će se desiti za večerom? - Svi će reći istinu.
Čak i ja.
Dva puta.
Lep stan. Mislila sam da studiraš.
Roditelji.
Još je i bogata.
Kako si našla ovo mesto?
Ostavila si mu poruku o večeri.
Preslušavam sve njegove poruke. Preporučujem ti isto.
Da li me je uopšte pominjao?
Rekao je da niste srećni zajedno, da ste ionako bili pred raskidom.
Ima smisla.
Rekao je isto za onu pre mene.
Rekao je i da nemate mnogo toga zajedničkog.
Greši. Volimo iste stvari.
Piće, kresanje i njega.
Volim ga.
Ne izgledaš srećno zbog toga.
Nisam znala da je to opcija.
Da li je sve u redu?
Da. Ovo su moji prijatelji, Gomez i Šaris. Mislim da si ih upoznala.
Gomeze, Šaris, ovo je Ingrid, devojka mog momka.
Upoznali smo se ranije. - Ne bih rekla.
Henrijeva devojka? - Da.
Izvini, ali ne znam ko si ti. - Znaš.
Stvarno ne znam. - Hoćemo li?
Odjednom ćeš se setiti. - Ne znam ko si ti.
Izvinjavam se zbog mog defektnog pamćenja.
Uopšte nije defektno. Bila si pijana.
Bez uvrede. Piće je u redu. Šaris pije kao smuk.
Nije istina.
Kako se svi slažete? Ingrid, ostaješ na večeri?
Spremam pileći rižoto sa šitake pečurkama i prelivom od pinjola.
Goni se.
Ne izgleda kao da kuvaš. - Siguran si? Da proverim.
Ćao. - Kako napreduje?
Dobro je. - Vidiš, izgleda da kuvam.
Zdravo svima. - Ko si ti?
Na koga ti liči? - Na tebe.
Tačno tako. - On je tvoj otac?
Umukni. - Objasnićemo im?
Nekad je to jedina opcija sa prijateljima.
Oni su ti stvarno prijatelji? - Najbolji.
Čak i taj? - Da.
Isuse.
Kako to misliš da si upravo onaj na koga ličiš?
Ličiš na njega.
Da li je on tvoj blizanac? Stariji blizanac?
Znaš za onaj udes kada mi je poginula mama?
Ne. - Bio je saobraćajni udes.
Mama mi je poginula, bio sam sa njom, i zadobio ovo.
Dobro. - Isto lice, isti ožiljak, stariji.
Hajde, probaj da provališ.
Ne igraj se sa njima. Objasni. -Šta?
Ima nas dvojica, identični smo, on je stariji od mene.
Da te čujem, pametnjakoviću.
O moj bože.
Vidim da svetlo počinje da se pali. - Vi ste klonovi.
Molim? - Klonovi. Isuse, poštedi nas fantastike.
Klonovi ne postoje. - Vremenski putnici.
Klonovi. - On ima genetski poremećaj.
Praktično propada kroz vreme.
Nema izbora. - Ja sam iz 2008.
Iz koje si ti godine? - 2021.
Kako možete...
Ne razumem. Kako to mislite?
Kakav je to genetski poremećaj? - Nešto nije u redu sa mnom.
Skačem kroz vreme, kao vruć krompir.
Ne sve vreme, ali često. - Nekad se to dešava kad sam pod stresom,
nekad ne znam razlog.
Samo nestanem i pojavim se na drugom mestu, u prošlosti ili budućnosti.
Zadržim se tu neko vreme i onda skočim kući, ako imam sreće.
Nekad skrenem s puta. - Nekad nas bude dvojica.
Kad mi Ingrid kaže "jebi se", postoji šansa da se to stvarno desi.
Ponovo. - Imao sam 16 godina. Aman.
Ima li pitanja?
Zašto nosiš ćebe?
Od trenutka kad sam ga upoznala, Henri nikad nije bio ista osoba.
Bio je kao reka.
Tekao je oko ljudi koje je sretao.
Ako smo mi oluja, on bi bio oluja.
Trebalo mi je neko vreme da shvatim da reku mogu preživeti na samo jedan način.
Moram biti kamen.
Znaš, u "Povratku u budućnost"... - Nemoj.
Šta? - Nemojte ga gledati zajedno. Dobacuje.
Pun je zabluda. - Obožavam taj film.
Samo ga nemoj ozbiljno shvatati. - To je komedija.
Možda za tebe. Za mene je kao neslana šala.
Mogu da pozajmim olovku i papir?
Naravno. Zašto? - Prisećam se ovog razgovora.
Prisećaš se?
Ništa ne brini. - Hvala.
"Kvantni skok."
Molim? - TV serija, "Kvantni skok".
Ne gledam mnogo TV. Izaziva mi vremensko putovanje.
Radi se o liku koji skače kroz vreme
i ispravlja stvari koje su krenule po zlu.
Ja ništa ne ispravljam. - Zašto ne?
Vreme se dešava jednom. Nema ispravki. Ništa ne možeš promeniti.
Da, ali sa svojim moćima možeš videti mnogo više.
Šta je? - Mojim moćima?
Vidim iste stvari kao i ti, samo pogrešnim redosledom. To je disleksija.
Da, ali možeš da rešavaš zločine.
Kako? - Možeš ih videti u toku.
Možeš i ti.
Ali ti ih možeš videti dok se dešavaju u prošlosti.
Mi smo u Čikagu. Možeš sada otići u Garfild park
i videti zločina koliko želiš, a ne bi morao da budeš go.
Mogu li dobiti neke dojave za berzu? - Uživaj.
Šta je ovo? - Tvoje dojave za berzu.
Da, ali upravo sam te pitao. - Aha.
Čuo sam te prvi put. To je komplikovan način rađenja stvari.
Kler i ja obično se držimo loto brojeva.
Stvarno? - Zaista?
Tako finansiramo naš rokerski stil života.
Čoveče! Ovaj rižoto je strava.
Dobro, ali zašto finasiramo Gomezov rokerski stil života?
Oni su ti najbolji prijatelji, moraš brinuti o njima.
Gomez je najbolje što sam našao?
Da, Gomez i Šaris su najbolje što bilo ko može da nađe.
Siguran si za ovo?
Naravno. Ja sam iz budućnosti.
Ovo je u redu? Neće uticati ni na šta?
Na šta? - Mrežu vremena.
Šta? Kakvu mrežu? - Mrežu?
Mrežu vremena. - Sigurno je mreža?
Postoji li to?
Da. Mora da postoji neka vremenska struktura.
Ali mreža? - Da.
Zar ovo neće da izazove vremenske anomalije?
Netfliks? - Možeš da sprečiš nesreće.
Ne mogu. - Možeš da upozoriš ljude.
Zdravo, ja sam goli vremenski putnik, ne ulazite u taj voz.
Mogao bi da probaš. - Nisam zapamtio sve sudare vozova.
Žao mi je.
Ozbiljno? Hirurške maske?
Zašto nisi?
Molim? - Radiš u biblioteci.
Zašto nisi zapamtio sudare vozova? - Nisam bio u toj situaciji.
Ostavite se toga.
Isuse. Pogledaj se.
Šta je sa mnom?
Da pamti sudare vozova.
Jedva uspeva da se brine o sebi,
a ti misliš da treba da spašava sve ostale.
Kao neki super heroj.
Odrasti.
Mislim da je Kler svesna da ja nisam super heroj.
Kladim se da jeste, dragi.
Kladim se da jeste.
Zato joj se ne sviđaš previše.
Kako se usuđuješ?
- Izvini, nisam htela da vređam.
Ali ako ćeš mi ukrasti momka, bilo bi lepo da ga ceniš
ili barem da pokušaš da razumeš kroz šta prolazi.
Razumem ja. - Ne bih rekla.
Mislim da razumem.
Volim ga od svoje šeste godine. - Ne, ti voliš njega.
Džordža Klunija u ćebetu.
Lika iz kataloga.
Tvog heroja.
Ja volim onog pravog.
Nemoj nikad da se ošišaš, prelepi momče. Ostani divljak.
Znam da ti nije lako, Ingrid, znam da nije fer, ali ja stvarno...
Da li sam mrtva?
Način na koji me stalno gledaš...
Šta je to?
Da li sam mrtva?
Znaš da ne pričam o budućnosti.
Osim Netfliksa i dojava o berzi?
Dragi, pitala sam te nešto.
Pogledaj me u oči i reci mi.
Da li sam mrtva?
Meni izgledaš prilično živo.
U budućnosti.
Svi su mrtvi u budućnosti.
Dobro.
Kako sam to uradila?
Nadam se da su pilule.
Ili sam ponovo sve uprljala?
Imam pravo da znam?
Ingrid.
Ja imam 41 godinu.
Sebe nikad nisam video starijeg od 42.
To možda znači da ću jednog dana naći lek za putovanje kroz vreme,
a možda znači da jednog dana...
neću biti dovoljno brz.
Moje preživljavanje zavisi od bežanja, a moram primetiti da postajem sve sporiji.
Žao mi je.
Žao mi je zbog svega, ali znanje nije nečije pravo.
Znanje je pakao.
Ljubav vremenom završava smrću ili gubitkom. Postoje samo ta dva izlaza.
Koliko mi je preostalo? - Neću ti to reći.
Makar mi to reci. - Neću.
Makar mi to reci. - Ne tako dugo.
Isuse.
Ni meni nije dugo preostalo.
Nikom nije.
Niko se neće izvući živ. Ali šta možeš da radiš?
Sakrićeš se?
Juniore, šta mi radimo?
Živimo kao da ćemo živeti zauvek.
Znaš šta?
Samo jednom nećeš biti u pravu.
Volela sam te.
Onda smo sigurno imali lepe trenutke.
Gledaj da ih sačuvaš.
Nemoj da kvariš sećanje na lepe trenutke žaljenjem što su se završili.
Sve će ovo da se završi.
I to ranije nego što misliš. Veruj vremenskom putniku.
Jeste li videli? - Gomeze.
Nestao je.
Jeste li videli? - Umukni, Gomeze.
Majko moja.
Nosite se svi.
Hej, da li i ti to radiš?
Da li i ti tako nestaješ? - Da, to je bio on.
Nisam... Nemam...
Ovo je tako...
Šta kažete na desert?
Kler, da li si dobro? - Jesam, samo sklanjam ćebe.
Gde si bio?
Otkrio sam da me je žena lagala celog našeg bračnog života.
Naš prvi put, na poljani.
Da, godinama si mi govorila da se to nije desilo.
Nisam.
Rekla si da sam bio savršen gospodin.
Da ti pokažem šta sam mislila pod savršen.
IMAJ MILOSTI
Jesi li dobro?
Hoću li ga opet videti?
Tehnički, upravo gledaš u njega.
Da, ali...
njega.
Ne znam.
Mislim, znam.
Definitivno hoćeš.
Samo ćeš morati malo da sačekaš.
Hoćemo li?
Šta je to?
Milost.
Prevod: Ivana Jaković