Още ли гледате?
Надявам се, че не.
Дано да имате по-интересно занимание.
Или интересен човек.
Но продължавам да ги снимам. Защо?
Вероятно за да запълвам времето си с нещо,
което не включва хора на моята възраст.
Старостта е като детството.
Скучна.
Кога ще обядваме? - След три часа.
КЛЕЪР НА 6 ГОДИНИ
Казват, че детството е вълшебно време.
Но паметта на хората е избирателна.
Това е едно безкрайно чакане.
Кога е Коледа?
Има много време до Коледа.
Когато си малък, вечно чакаш.
Може ли да играя с теб? - Не.
Защо? - Заради характера ти.
Мамо, Марк каза, че имам характер.
Всеки има характер, Клеър.
Болна ли си? - Добре съм.
Мама трябва само да полегне.
Мисля, че мама пак е тъжна.
Майка ти е добре. Върви да си играеш.
Само едно нещо е по-лошо от това да не знаеш какво чакаш.
По-лошо е да знаеш. Едно ще ви кажа.
Никой не трябва да среща сродната си душа на шест години.
Вече ви разказах част от тази история.
Трябва да разберете, че тя не е за мъж, който пътува във времето.
Това е история за жената на пътешественика.
Марк? Ти ли си, Марк?
Това място си е мое.
Нямаш право да идваш тук.
Здравей, Клеър.
Кой е там?
Хенри.
Хенри?
Виждал ли си динозаври?
Помня го толкова ясно.
Как изглеждаше, как говореше.
Този невъзможен мъж, който твърдеше, че е от бъдещето.
Исках да знам всичко.
Имаш ли деца в бъдеще?
Не, боя се, че не.
А жена?
Да. - Как се казва?
Колкото и да е странно, казва се Клеър.
Като мен. - Да, като теб.
Когато толкова силно присъствие се появи в живота ти, не осъзнаваш,
че с него върви нещо друго.
Отсъствието.
Неговото отсъствие, като сянка, надвиснала над дните ти.
Ще изчезна.
Наистина ли? - Да.
Сложи дрехите ми в кашон за следващия път.
Кога ще те видя пак? - След шест дни. На 29 септември.
Донеси тетрадка. Ще ти дам списък с дати.
Ще стане ли утре, ако скъсаш още един лист?
Не, миличка.
Тогава за какво служи?
24 СЕПТЕМВРИ
Не си сменила календара.
Тогава ти го направи.
25 СЕПТЕМВРИ НЕДЕЛЯ
Искаш ли?
26 СЕПТЕМВРИ ПОНЕДЕЛНИК
28 СЕПТЕМВРИ СРЯДА
КНИГА ЗА БЕЛЕЖКИ СЛЪНЧЕВ ЧАСОВНИК
Тази книга е празна.
Това е тетрадка.
Ще ми я дадеш ли?
28 СЕПТЕМВРИ СРЯДА
29 СЕПТЕМВРИ ЧЕТВЪРТЪК
Здравей, поспаланке.
Браво, че си донесла тетрадка. - Ти заръча.
Така ли?
КЛЕЪР НА 6, ХЕНРИ НА 31
Умно от моя страна. Да не забравя. Къде е храната?
Каква храна?
Огладнявам от пътуването във времето. Не съм ли ти казвал?
Не. - Сега ти казвам.
Дванайсети октомври 2000 година.
Още колко има?
Общо са 152.
Две от тях вече минаха.
Изглеждаш по-млад от последния път.
Десети януари 2001 година.
В началото ми се струваше, че има много версии на Хенри.
Имаше един с по-тъмна коса.
Той беше най-забавен.
Защо все играем табла? Имам Нинтендо.
Не мога да играя с екран.
Пренасям се във времето.
КЛЕЪР НА 8, ХЕНРИ НА 32
Имаше по-възрастен Хенри с побеляваща коса.
Той ми беше като баща. Караше ме да си пиша домашните.
Вярваш ли в Бог? - Определено не.
Защо? - Не харесвам творенията му.
КЛЕЪР НА 10, ХЕНРИ НА 36
В това няма никакъв смисъл.
Също като във френския ти. Ето.
И един тъжен.
Тъжният Хенри.
Коя дата сме? - Двайсети август 1999 година.
Как може да не знаеш? - Току-що дойдох.
КЛЕЪР НА 11, ХЕНРИ НА 41
Преди пет минути беше 27 март 2022 година.
Беше дъждовно утро и аз си правех препечена филийка.
Ти ми каза, че ще дойдеш. Накара ме да го напиша.
Но не знам коя ще бъде следващата дата за мен.
Защо? - Защото пътувам във времето.
Е, и? - Ами...
Коя е тази карта?
Седмица каро. - Така.
Коя карта следва? - Не знам.
Не е ли осмица каро? - Не.
Защо? - Защото картите са разбъркани.
Именно. Аз пътувам във времето.
И аз съм разбъркан.
Да играем пак?
Но нямаше значение, защото Хенри беше един и същ.
Просто разбъркан.
Може да дойдеш вкъщи.
КЛЕЪР НА 12, ХЕНРИ НА 35
Много мило, но ще се запозная със семейството ти през 2008 година.
Ще се запознаеш с нашите?
Да. В бъдеще.
През 2008 година. - Защо?
Просто ще се запозная с тях.
Аз там ли ще бъда?
На колко години съм тогава?
Не знам.
Не съм сигурен.
Двайсет. - Бързо сметна.
Значи възрастна.
Не много.
Но достатъчно.
Не ти ли е странно?
Кое?
Аз се казвам Клеър и жена ти се казва Клеър.
Знаеш ли? Понякога е странно.
Една игра? На какво ти се играе?
Не можеш да играеш, докато не размесиш картите.
Но щом ги разбъркаш, не знаеш какво следва.
Клеър!
Клеър! Клеър!
КЛЕЪР НА 13 ГОДИНИ, ХЕНРИ НА 42 ГОДИНИ
Хенри!
Беше странно.
Не чух изстрелите. Само него.
Хенри!
Клеър! Какво правиш?
Кого простреля?
За малко да прострелям теб.
Не трябва да идваш тук, когато сме на лов. Казвал съм ти.
Кого простреля? Кой извика името ми?
Никой не е викал името ти.
Сънувала си, скъпа.
Слушай...
Хенри!
Клеър.
Какво има, скъпа? - Застрелял си някого.
Един човек. - Къде е?
Погледни кръвта.
Каква кръв? - Имаше кръв.
Въобразила си си.
Не се ли тревожиш поне малко?
Да се тревожа? Ужасен съм! Мисля, че ще ми вземеш топа.
КЛЕЪР НА 13 ХЕНРИ НА 32
Може да е по-старото ти "аз".
Може да умира някъде.
Може.
Видя ли? Не го очакваше.
Може да умираш някъде там.
Не. Седя тук и говоря с теб.
Някъде във времето.
Всеки умира някъде във времето. - Разбра ме.
Всяко бъдеще завършва с тухлена стена.
Затова не искам да знам какво следва.
Следва тухлена стена.
Жена ти тревожи ли се за теб?
Разбира се.
Като мен.
Донякъде.
Жената, която също се казва Клеър, в бъдеще, където познаваш семейството ми.
Да.
Имам една глупава идея. - Колко глупава?
Сещам се за кого си женен.
Женен и глупав, това е доста глупаво.
Мисля, че си женен за мен.
Какво би отговорил един почтен човек?
Не го съжалявах, но сега го съжалявам.
Бъдещата му жена е на 13 години.
Жената, с която е спал, за която се е венчал,
го гледа с детските си очи и го пита каква е за него.
Какво отговаря един почтен мъж?
Какво казва на детето, което ще се превърне в любимата му жена,
за бъдещето им заедно?
Не сме женени в бъдещето.
Няма да стане така.
Познавам теб и семейството ти, но с теб не сме женени.
Добре.
Не мога да ти кажа повече. Не е хубаво да знаеш
какво те чака. - Казах, че всичко е наред.
Ти си на ход.
Почтеният мъж лъже, разбира се.
Малко неща на този свят причиняват повече щети от лъжите на почтените мъже.
Тогава не мислех за това, разбира се.
Имах невидим приятел и живеех в приказка.
Възрастните мислят, че приказките са сладки илюзии.
Забравят това, което знаят децата.
Във всяка приказка
трябва да има вещица.
Клеър?
Клеър, ти ли си?
Тук няма дрехи. Къде са дрехите?
Не са в кашона.
ХЕНРИ НА 32, КЛЕЪР НА 16 ГОДИНИ
Здрасти. - Здравей.
Изглеждаш...
На 16 години? - Да.
Точно тази дума търсех.
Не си ли ме виждал на 16 години? - Да, но не изглеждаше толкова...
Каква?
Къде са ми дрехите, Клеър?
Те са на баща ми.
Трябваше да ги върна все някога.
Донесох ти нови. - Супер. Благодаря.
Къде са?
Новите дрехи. - Пръснати са наоколо.
Пръснати? - Да, пръснати.
Трябва да ги търсиш.
Гол съм, Клеър. - Много пъти съм те виждала гол.
Да, но сега е различно.
Защо да е различно? - По-голяма си.
Има правила.
Не гледаш хората голи от мига, в който това започне да ти харесва.
Добре. Да играем табла.
Щом спечелиш фигура, получаваш дреха.
Хайде.
Готово.
Никога не си играл толкова добре.
Досега ти се оставях. Още една игра?
Имам по-добра идея. - Аз също.
Не искам сладолед. - Ще охлади страстите.
Не искам да ги охлаждам. - Но аз искам.
Трябва ми салфетка, не мога... - Знам.
Хей, Джейсън.
Рут. Какво правиш? - Ще се видим довечера.
Ще се видим довечера, нали? - Ще дойдем.
Този задник няма да ми се пречка.
Твои приятели?
Познавам ги.
Разкарай се.
О, да. - Разкарай се.
ИЗВИНЯВАЙ, НА КУПОН СЪМ
ХЕНРИ НА 41 ГОДИНИ
Клеър. - Как сте?
Как върви? - Добре.
Здравей, Клеър.
ХЕНРИ НА 41 ГОДИНИ, КЛЕЪР НА 16 ГОДИНИ
Клеър. Госпожица "Гледай, но не пипай".
Хубава рокля.
Не я нося заради теб.
Ела тук.
Точно навреме.
За какво? - Коремни мускули. Милиони.
Какво гледаме? - Басейна.
Море от мъже.
Майчице.
Знам. Не съм го виждала от миналата година.
Изглежда много добре.
Клеър.
Какво ти става?
Кой ти каза, че нещо ми става? - Няма да ни заблудиш.
Кой беше той?
По-възрастният мъж.
С когото ядеше сладолед.
Всички ви видяхме.
ИЗВИНЯВАЙ, НА КУПОН СЪМ
Женен ли е? - Изглежда женен.
Изглежда стар. - Все тая.
Той е просто познат. Не излизам с него.
Излизаш? - А с кого излизаш?
Не знам. Още не съм решила. Току-що дойдох.
Къде отиваш?
Клеър.
Чакай. Не се прибирай още.
Няма да се прибирам. Ще си топна крака в басейна.
Хайде, Джейсън. Още веднъж.
Джейсън е заякнал.
Ако чак сега го забелязваш, не си гледала където трябва.
Скачай!
Скачай! Скачай!
Да!
Ако вехнеш по женения старец,
да знаеш, че нищо няма да излезе.
Хенри!
Клеър!
Добре ли си? Тук съм. - Хенри!
Клеър!
ХЕНРИ НА 32 ГОДИНИ
ХЕНРИ НА 32 ГОДИНИ, КЛЕЪР НА 16 ГОДИНИ
Здравей, Клеър. - Здравей.
Този път има дрехи.
Добре. Благодаря.
Ще те оставя да се облечеш.
Това...
Това вече случи ли се при теб? Денят, когато ми скри дрехите?
Да, вече се случи.
Днес ще излезем с колата. - С колата?
Взех книжка.
Не те ли е страх, че ще ни видят? - Няма никого. Не съм глупава.
Добре ли си?
Клеър. - Качвай се.
Няма да се кача, докато не ми кажеш какво става.
Качвай се.
Добре.
Бързо караш.
Къде живееш?
Не мога да разказвам за бъдещето. - Не питам за бъдещето.
Някъде там в момента има друг Хенри.
По-млада версия. - Да.
Къде?
Няма смисъл да ти казвам. - Защо?
Наистина не е нужно да караш толкова бързо.
Кажи ми защо няма смисъл
да ми отговаряш. - Намали.
Кажи ми, иначе ще ускоря.
Червен светофар!
Господи!
Ти си нервен пасажер. Трябва да се лекуваш.
Ще намалиш ли? - Обяснявай. Защо няма смисъл
да ми казваш къде живее младата ти версия? Може да си допаднем.
Ще сме на една възраст. - Още няма да ме срещнеш.
Кой ти каза? - Историята.
За мен не е история. - За мен е.
Не можеш да я промениш. Намали!
Значи не може. Знаеш ли какво друго не може да стане?
Не мога да умра.
Божичко!
Виждала съм те по-стар, ти също си ме виждал. Не можем да умрем днес, нали?
Невъзможно е. - Но може да избиеш другите.
Спокойно. Мога да го правя със затворени очи.
Боже мили! - Искаш ли да караш? Хубаво.
Какво ти става?
Време беше да попиташ!
Ръцете ти кървят.
Сам си го причиних. Виждаш ли? Ноктите.
Наистина си нервен пасажер. - Претърпях катастрофа.
Имам лоши спомени. - Нямаше да се блъснем.
Можеше да се озовеш в гипс. Или да убиеш някого.
Можеше да убиеш цяло семейство и трябваше да живееш с това.
Не ме поучавай. - Млъкни и слушай!
Животът ти, какъвто и да е,
е изцяло изграден върху избора, който правиш.
Бъдещето, предначертано или не, е твой избор.
Ти ще го предначертаеш. Не се движиш по релси.
Ти решаваш за всичко.
Поставих нов рекорд. Натрапих ти обяснение за живота.
Какво значи това?
Вероятно ще разбереш.
Кога?
В бъдеще?
Когато познаваш мен и семейството ми
и си женен за жена с моето име?
Не сме заедно в бъдещето, Клеър.
Хубаво.
Е...
Нещо е станало. Говори ли ти се за това?
Арестували ли са те някога?
Появявам се гол и крада, за да оцелея. Да, арестували са ме.
Но няма значение, защото щом те затворят,
ти ще изчезнеш от килията, нали?
Обикновено от полицейската кола, но да.
Значи всичко може да ти се размине.
Предполагам, но не е това целта.
Има едно момче Джейсън.
Джейсън Евърли. Учи в моето училище. Спортист е.
Добре.
Какво за Джейсън?
Искам да го убиеш.
Защо?
Библиотека "Нюбъри", специални колекции.
Кой?
Почакайте.
Новото хлапе. Как се казваше? - Хенри де Тамбъл.
Здравейте. На вашите услуги.
ХЕНРИ НА 24 ГОДИНИ
Някой ме е търсил?
Ядосана ли беше?
Не беше "тя". - Супер.
Ало? - Аз съм.
Супер.
Искаш да те взема отнякъде? На работа съм.
Тази вечер не бива да си сам. - Какво?
Трябва ти алиби между 20 и 22 часа довечера.
Ще убиваш ли някого? - Между 20 и 22 часа.
ХЕНРИ НА 24 И 32 ГОДИНИ
Ще убиеш някого. - Затварям.
Майната ти. - Майната ти и на теб.
Ще ми кажеш ли какво е направил? - Не искам да говоря.
Ще приемеш ли, че го заслужава?
Да.
Как разбираш, че е той?
Единственият.
Не е по сърцата и цветята.
Не бива да идваш. - Идвам.
Няма музика във въздуха.
Не бива. И на теб ти трябва алиби.
Искам да гледам.
Когато е готов да убие за теб.
Жабката. - Какво?
В жабката.
На баща ми е.
Какво ти е направил?
Той е задник.
Е...
И аз бях задник някога.
На алеята няма коли.
Сам е вкъщи. Проверих.
Идвам.
За бога, идвам.
Кой си ти?
Зад мен има кола.
Ще влезеш в багажника. - Защо?
Защото ако те убия тук, ще ми е трудно да се измъкна
и може да загазя.
Ехо? Не ме ли чу?
Ехо? Пистолет?
Събуди се.
За бога! Пръскаш ме.
Кой опикава хората, когато го държат на мушка? Какво ти става?
Прибери главата. Ще затворя багажника. Наведи я, ще те заболи.
Ще ме убиеш ли? - Да. Не влошавай нещата.
Напика ме. - Е, и?
Най-гадното убийство на света.
Какъв е този шум?
Спокойно, не е колата. Просто диша шумно.
Взе ли му инхалатора?
Кое? - Има астма.
Видях инхалатора. - Е, и?
Какво правиш? - Връщаме се да го вземем.
Не, Клеър.
Сериозно, не!
Няма да го направя. Отказвам.
Няма да го убием.
Добре.
Ще го нараниш и аз ще гледам, но няма да го убиваме.
На какво се смееш? - Да го убием? Донесохме му инхалатор.
Може да се наложи да хвърлим една възглавница отзад.
Да не мислиш, че е смешно?
На шега ли ти прилича?
Не.
Искаш ли да знаеш какво направи?
Да, искам.
Господи.
Добре ли си?
Изнасили ли те? - Не.
Само ме нарани.
Той...
Заведе ме...
Заведе ме с колата на едно място, където ходят всички.
Искам да ми кажеш какво стана.
Той се ядоса.
Той...
Каза, че не е честно спрямо него да си променям мнението.
Но аз не съм обещавала. - Спокойно.
Не съм му казвала, че... - Знам. Всичко е наред.
Изгори ме.
Какво?
Имаше цигара.
Мамка му!
Каза, че няма да го убием.
Няма. - Прибирай се.
Остави това на мен. - Няма да го убием.
Няма да си част от... - Престани!
Няма значение колко си ядосан, не го правим заради това.
Ще го нараним.
Без го убиваме.
Не ме изнасили.
Чу ли?
Добре.
Съжалявам.
Разбира се, че ме изнасили.
Естествено.
Бях в колата му, никой не ни видя. Защо да не ме изнасили?
Никога не казах истината на Хенри.
Ако му бях казала истината,
всичко щеше да изглежда по-реално, а аз не исках това.
СТРОЕЖ НА ГИМНАЗИЯ "НЕЛСЪН ОЛГРИН"
Хайде. Излизай.
Слизай по-бързо!
Не признаваш, че първият мъж, който те е имал, е чудовище,
пред този, който е трябвало да бъде пръв.
Хенри никога не узна истината.
Когато бях с Хенри, престана да е истина.
Не беше вярно, когато той беше с мен.
Но сега той е мъртъв от много време.
Мисля, че не ни застрашава.
Какво ще ми направите? - Не съм сигурен.
Някакви идеи, Клеър?
Мамка му.
Ще ме убиете ли?
Да те убием?
Ти си астматик пушач. Сам ще се убиеш.
Какво мислиш, Клеър?
Да му спукам тъпанчетата?
Да му счупя носа?
Не, вече веднъж го е чупил.
Какво ще кажеш за ахилесовите сухожилия? Няма да играе футбол.
Не! Моля ви, не! - Недей да се молиш. Може да ми хареса.
Кой си ти?
Аз съм приятел на Клеър и те питам като мъж, макар че не знам какво си,
как можа да й го причиниш?
Какво? - Знам какво си направил.
Кажи му истината! - Каза ми. И ми показа.
Показа ли ти телефона си? Показа ли му го?
Телефонът й няма значение!
Покажи му телефона!
Прочети съобщенията, преди да си ме пипнал!
Защото истината е там! Истината е в съобщенията.
Излязохме и се забавлявахме.
Тя ми писа след това. И на сутринта също.
Знаеш ли какво написа?
"Благодаря за страхотната вечер."
Това написа! "Страхотна вечер." Прочети съобщенията.
Не. - Ела тук.
Хайде, Клеър.
Покажи му съобщенията в телефона.
Изтрих ги.
Защо? Защо ги изтри?
Защо ще ги трие?
Ще ти кажа нещо. Аз не ги изтрих.
Когато приключиш тук,
когато направиш с мен каквото си намислил,
когато ме смажеш от бой, телефонът ми е в джоба.
Не съм изтрил съобщенията!
Прочети ги. Да видим какво ще си кажеш!
Изпратих съобщенията.
Беше ме страх. - Знам.
Не исках да ми е ядосан.
Разбирам. - Исках да го изкарам нещо нормално.
За пред себе си. Нормално.
"Страхотна вечер." Това каза.
Точните й думи. - Няма значение какво е казала.
Видях раните. Изгорил си я.
Ти на кой свят живееш? Това й харесва!
Харесва й.
Прекара си страхотно! - Не е вярно.
Какво знаеш ти? Сигурно си приятел на баща й.
Пада си по това. - Не.
Харесва й. Това иска. - Не иска това!
Обича грубата игра! - Никога не е обичала това.
Ти откъде знаеш? - Аз съм шибаният й съпруг!
Аз...
Мисля, че заминавам.
Не сега.
Не знам защо, но мисля, че това ще ти потрябва.
Обичам те.
Мамка му.
Не исках Джейсън да умре от астматичен пристъп, вързан и полугол.
Всъщност исках.
Но не с моя помощ.
Но по-малко исках да остана насаме с него.
Затова се обадих на приятелките си.
Обадих се на всички момичета, които познавах, и им казах да дойдат.
ХЕНРИ НА 32 ГОДИНИ
Къде беше?
ХЕНРИ НА 32 ГОДИНИ, КЛЕЪР НА 24 ГОДИНИ
Все се питах защо пазиш този стар химикал.
Ти ми го даде.
Какво направи с него?
Поставих едно условие.
Да дойдат само ако момче ги е наранило.
Докато чаках да пристигнат,
написах цялата история на онази нощ
върху тялото на Джейсън
и ги поканих да напишат свои истории.
Бяхме там дълго време.
Той стана първата ми скулптура.
Тогава научих, че изкуството не виси по стените
и не стои на пиедестал.
Понякога отмъщението е изкуство.
Видях Хенри само още веднъж в нашето сечище.
ХЕНРИ НА 41 ГОДИНИ, КЛЕЪР НА 18 ГОДИНИ
Но това е друга история.
Здравей, Хенри.
Две години по-късно,
след като познавах любовта на живота си от 14 години,
го срещнах за първи път.
Беше по-млад, отколкото го познавах, и нямаше представа коя съм.
Беше най-красивият мъж, когото съм виждала.
Хенри.
Ето го най-после.
Сродната ми душа от шестгодишна. - Здравей.
И той
беше задник.