Gledaš li ovo još uvek?
Nadam se da ne gledaš.
Nadam se da imaš nešto pametnije.
Ili nekog.
Ali ja ih nekako i dalje snimam.
Pretpostavljam da tako ispunjavam dane
nečim što ne uključuje ljude mojih godina.
Biti star isto je kao kada si veoma mlad.
Dosadno!
Kada će ručak? - Za tri sata.
KLER IMA 6 GODINA
Kažu da je detinjstvo magično doba,
ali ljudsko sećanje je selektivno.
Uglavnom se sastoji od čekanja.
Kada će Božić?
Božić je daleko.
Kad si mali, sve moraš da čekaš.
Mogu da se igram sa tobom? - Ne.
Zašto ne? - Zbog tvoje ličnosti.
Mama, Mark kaže da imam ličnost!
Svi imaju ličnost, Kler.
Da li si bolesna? - Dobro sam.
Samo moram malo da prilegnem. To je sve.
Mislim da je mama ponovo tužna.
Mama je dobro. Idi igraj se sa igračkama.
Kad ne znaš šta čekaš, samo je jedna stvar gora od toga,
a to je kada znaš. Reći ću ti nešto.
Niko ne treba da upozna svoju srodnu dušu kad ima šest godina.
Već sam ti ispričala deo ove priče,
ali sada moraš znati da ovo nije priča o vremenskom putniku.
Ovo je priča o ženi vremenskog putnika.
Mark? Mark, da li si ti?
Ovo je moje mesto.
Ne treba ovde da dolaziš.
Zdravo, Kler.
Ko si ti?
Pa, Henri je.
Henri?
Jesi li video dinosaure?
Sećam ga se tako jasno.
Kako je izgledao, kako je pričao.
Nemogući čovek koji je rekao da je došao iz budućnosti.
Sve sam želela da znam.
Imaš li dece u budućnosti?
Ne, nažalost.
Imaš li ženu?
Da. - Kako se zove?
Pa, interesantno, ali zove se Kler.
Kao ja. - Da. Kao ti.
Ono što ne razumeš kada ti neko tako blistav uđe u život
je da sa njim dolazi još nešto.
Odsustvo.
Njegovo odsustvo, kao senka u tvojim danima.
Uskoro ću nestati.
Stvarno? - Stvarno.
Stavi moju odeću u kutiju da sledeći put bude suva.
Kada ću te ponovo videti? - Uskoro. Za šest dana, 29. septembra.
Ponesi svesku sledeći put i reći ću ti datume...
Može li, ako odcepiš još jedan list, to biti sutra?
Ne, mila. Naravno da ne može.
Čemu onda služi?
24. SEPTEMBAR
Nisi promenila kalendar.
Promeni ga umesto mene, mila.
25. SEPTEMBAR NEDELJA
Hoćeš ti?
26. SEPTEMBAR PONEDELJAK
28. SEPTEMBAR SREDA
PEŠČANI SAT KNJIGA BELEŠKI
Ova knjiga je prazna.
To je sveska.
Mogu da je dobijem?
28. SEPTEMBAR SREDA
29. SEPTEMBAR ČETVRTAK
Zdravo, spavalice.
Bravo što si donela svesku. - Rekao si da je donesem.
Jesam li?
KLER IMA 6, HENRI 31
Baš sam pametan. Moram to zapamtiti. Dobro, gde je hrana?
Kakva hrana?
Od putovanja kroz vreme ogladnim. Zar ti to još nisam rekao?
Nisi. - Dobro. Sada ti govorim.
12. oktobar 2000.
Koliko ih još ima?
Ukupno 152.
Naravno, dva smo već imali.
Izgledaš mlađe nego prošli put.
10. januar 2001.
U početku je izgledalo kao da ima mnogo Henrija.
Bio je jedan sa tamnom kosom.
On je bio najsmešniji.
Zašto moramo da igramo dame? Imam Nintendo.
Ne mogu igrati ništa sa ekranom.
Izaziva mi putovanje kroz vreme.
KLER IMA 8, HENRI 32
Bio je stariji Henri sa prosedom kosom.
On je bio kao tata. Stalno me je terao da radim domaći.
Da li veruješ u Boga? - Definitivno ne.
Zašto ne? - Ne sviđa mi se njegovo delo.
KLER IMA 10, HENRI 36
To nema nikakvog smisla.
Nema ga ni tvoj francuski. Daj mi.
A tu je i onaj tužni.
Tužni Henri.
Koji je danas datum? - 20. avgust 1999.
Kako to da ne znaš? - Upravo sam stigao.
KLER IMA 11, HENRI 41
Pre pet minuta bio je 27. mart 2022.
Bilo je kišno jutro, a ja sam pravio tost.
Ali rekao si mi kada ćeš doći. Naterao si me da zapišem.
To ne znači da znam kog ću datuma doći sledeći put.
Zašto ne? - Zato što sam ja vremenski putnik.
Pa? - Pa...
Koja je ovo karta?
Sedam karo. - Dobro.
Koja je sledeća karta? - Ne znam.
Nije osam karo? - Nije?
Zašto nije? - Zato što su karte izmešane.
Tačno tako. Vidiš, ja sam vremenski putnik.
Ja sam isto izmešan.
Opet?
Naravno da nije bilo važno, pošto su svi oni bili isti Henri.
Samo izmešani.
Možeš ući u kuću, samo da znaš.
KLER IMA 12, HENRI 35
Lepo od tebe, ali ne smem da upoznam tvoju porodicu pre 2008.
Upoznaćeš moju porodicu?
Da, u budućnosti.
Godine 2008. - Zašto?
Eto tako. Samo ću ih upoznati.
Da li ću ja biti tu?
Koliko ću tada imati godina?
Ne znam.
Nisam sasvim siguran.
Dvadeset. - To je bilo brzo.
Dvadeset je mnogo.
Nije tako mnogo.
Dovoljno je.
Da li ti je smešno?
Šta?
Što se ja zovem Kler, i tvoja žena se zove Kler.
Znaš šta? Ponekad može biti smešno.
Hoćeš neku igru? Šta bi da igramo?
Nema igre dok se špil ne promeša.
Ali kad se promeša, nikad se ne zna šta sledi.
Kler!
Kler! Kler!
KLER IMA 13, HENRI 42
Henri!
Bilo je čudno.
Nisam čula pucnje. Samo njega.
Henri!
Kler! Šta to radiš?
Koga si upucao?
Umalo da upucam tebe.
Znaš da ne smeš dolaziti ovamo dok lovimo. Rekao sam ti sto puta.
Koga si upucao? Ko me je zvao?
Niko te nije zvao.
Dušo, sanjala si.
Slušaj sad.
Henri!
Kler.
Kler, šta je bilo, malena? - Upucao si nekog!
Upucao si čoveka. - Gde je on?
Pogledaj krv.
Kakvu krv? - Bila je krv.
Verovatno ti se učinilo.
Zar se nimalo ne brineš?
Brinem li se? Prestravljen sam. Mislim da ćeš mi uzeti topa.
KLER IMA 13, HENRI 32
To je mogao biti stariji ti.
Na livadi, na samrti.
Mogao je biti.
Vidiš? Nisi to očekivala.
Možeš biti tamo negde, na samrti.
Ali nisam. Sedim ovde i pričam sa tobom.
Negde u vremenu.
Svi umiru negde u vremenu. - Znaš na šta mislim.
Sve budućnosti završavaju zidom od cigli, Kler.
Zato ne želiš da znaš šta sledi,
jer ono što sledi je zid od cigli.
Zar se tvoja žena ne brine za tebe?
Naravno da se brine.
Isto kao ja.
Pa, slično.
Tvoja žena, koja se isto zove Kler, u budućnosti gde znaš moju porodicu.
Da.
Ponekad mi se javlja glupa ideja. - Koje vrste gluposti?
O tome sa kim si venčan.
To je posebna vrsta gluposti.
Mislim da si venčan sa mnom.
Šta će čestit čovek reći?
Nisam ga tada sažaljevala, ali sada ga sažaljevam.
Njegova buduća žena, stara trinaest godina.
Žena s kojom se venčao i sa kojom je spavao,
sada je pred njim kao dete i zahteva da zna ko mu je ona.
Šta će čestiti čovek reći?
Šta da kaže detetu koje će postati žena koju voli
iz njihove zajedničke budućnosti?
Nismo venčani u budućnosti.
Ovo se neće tako završiti. Jasno?
Znam tebe, znam tvoju porodicu, ali nas dvoje nismo venčani.
U redu.
Ne mogu ti reći ništa više. Nije dobro znati
bilo šta o budućnosti... - Rekla sam da je u redu.
Tvoj potez.
Naravno, čestit čovek će slagati.
Malo stvari na ovom svetu mogu naneti toliko štete kao laži čestitog čoveka.
Naravno, tada nisam razmišljala o tome.
Imala sam nevidljivog prijatelja i živela sam u bajci.
Odrasli na bajke gledaju kao na slatke besmislice,
ali zaboravljaju nešto što sva deca znaju.
U svakoj bajci...
mora postojati veštica.
Kler?
Kler, jesi li to ti?
Ovde nema odeće. Gde je sva odeća?
Nije u kutiji.
HENRI IMA 32, KLER 16
Ćao. - Zdravo.
Veoma si...
Šesnaestogodišnjakinja? - Da.
To je reč koju sam tražio.
Nisi me video kao 16-godišnjakinju? - Ne... Jesam, samo nisi bila tako...
Kakva?
Gde mi je odeća, Kler?
To je tatina odeća.
Morala sam konačno da je vratim.
Zato sam ti donela novu odeću. - Sjajno. Hvala.
Gde je?
Ta nova odeća? - Raštrkana naokolo.
Raštrkana? - Da, raštrkana.
Moraćeš da je tražiš.
Kler, ja sam go. - Mnogo puta sam te videla golog.
Da, ali ovo je... Ovo je drugačije.
Na koji način? - Sada si starija.
Postoje pravila.
Nije ti dozvoljeno da nekog vidiš golog onog trenutka kad počneš da uživaš u tome.
Dobro. Da igramo dame?
Kad god mi uzmeš figuru osvojićeš komad odeće.
Dođi.
Završili smo.
Nikad nisi igrao tako dobro.
Štedeo sam te. Još jednom?
Ne, imam bolju ideju. - Ja takođe.
Ne želim sladoled. - Ohladiće te.
Ne želim da se ohladim. - Ja želim da se ohladiš.
Trebaće mi salveta, nisam dobra u... - Znam.
Ćao, Džejsone.
Ćao, Rut. Šta ima? - Vidimo se večeras.
Dolaziš večeras? - Doći ćemo.
Onaj gad mi se neće isprečiti na putu večeras?
Tvoji prijatelji?
Poznajem ih.
Beži odavde!
Da. - Beži odavde!
IZVINI, NA ŽURCI SAM. CMOK
HENRI IMA 41
Kler. - Kako je, momci?
Šta ima? - Dobro sam.
Ćao, Kler. -Ćao.
HENRI IMA 41, KLER 16
Kler. Gđica "gledaj, ali ne pipaj."
Lepa haljina.
Nisam je obukla zbog tebe.
Dođi ovamo.
Stigla si na vreme.
Za šta? - Mišiće. Milione mišića.
Šta tačno gledamo? - Bazen.
Bazen pun muškaraca.
O bože.
Znam. Nisam ga videla od prošle godine.
Izgleda tako dobro.
Kler.
Šta nije u redu s tobom?
Ko kaže da nešto nije u redu? - Podbacila si u izopačenosti.
Ko je to bio?
Onaj stariji lik?
Onaj sa kojim si jela sladoled.
Svi smo te videli.
IZVINI, NA ŽURCI SAM. CMOK
Da li je oženjen? - Izgleda oženjeno.
Izgleda staro. - Ista stvar.
On je samo neko koga poznajem. Ne izlazim s njim.
Izlaziš? - Sa kim onda izlaziš?
Ne znam, nisam još odlučila. Tek sam stigla.
Gde ideš?
Kler.
Čekaj. Ne možeš još kući.
Ne idem kući. Idem da umočim prst u bazen.
Hajde, Džejsone. Još jednom.
Džejson se lepo uobličio.
Ako si tek sada to primetila, nisi gledala gde treba.
Skači! Skači!
Skači!
To!
Ako čezneš za nekim matorim, oženjenim likom,
znaš da se to nikad neće desiti.
Henri!
Kler!
Kler, da li si dobro? Tu sam! - Henri!
Kler!
HENRI IMA 32
HENRI IMA 32, KLER 16
Zdravo, Kler. -Ćao.
Ovog puta ima odeće.
Odlično. Hvala.
Ostaviću te da se obučeš.
Da li...
Da li je za tebe već desilo ono bez odeće?
Da, desilo se.
Danas idemo da se provozamo. - Provozamo?
Položila sam vožnju.
Ne brineš se da će nas neko videti?
Jesi li dobro?
Kler. - Ulazi.
Ne idem nigde dok mi ne kažeš šta se dešava.
Ulazi.
Dobro.
Prilično je brzo.
Gde živiš?
Ne mogu ti pričati o budućnosti. - Ne mislim na budućnost.
Mislim na sadašnjost. Sigurno postoji drugi Henri.
Mlađa verzija. - Da.
Je li? Gde?
Nema smisla da ti kažem. - Zašto ne?
Isuse. Ne moramo ići ovako brzo.
Reci mi zašto nema smisla
da mi kažeš. - Ako usporiš.
Reci mi ili ću ubrzati.
Crveno, crveno!
Isuse!
Ti si nervozan putnik. Treba da poradiš na tome.
Hoćeš li usporiti, molim te? - Hajde, objasni. Zašto nema smisla
da mi kažeš gde mlađi ti živi? Hoću da ga upoznam. Možda se zgotivimo.
Sigurno smo bližih godina. - Još ne možeš da me upoznaš.
Ko to kaže? - Istorija.
Za mene to još nije istorija. - Za mene jeste,
i ne možeš je promeniti. Hoćeš li usporiti?
Znači, još ne smem da te upoznam. Hoćeš da znaš šta još ne smem?
Ne smem da umrem.
Isuse Hriste!
Videla sam starijeg tebe, ti si video stariju mene. Danas ne možemo umreti.
To nije moguće. - Možeš ubiti sve ostale.
Smiri se. Znaš šta? Mogu ovo raditi zatvorenih očiju.
Isuse Hriste! - Ti bi da voziš? Dobro.
Šta je s tobom, dođavola?
Krajnje je vreme da pitaš.
Ruke ti krvare.
Samoranjavanje. Vidiš? Od mojih noktiju.
Kao što rekoh, nervozan putnik. - Doživeo sam saobraćajku.
Imam loše uspomene. - Ne bi došlo do udesa, tako da...
Mogla si godinu dana da provedeš u bolnici. Mogla si nekog da ubiješ.
Mogla si da ubiješ celu porodicu i da živiš s tim do kraja života.
Nemoj mi držati pridike. - Umukni i slušaj!
Tvoj život, kakav god da je,
u potpunosti je sazdan od izbora koje praviš.
Budućnost, zacrtana ili ne, biće ono što izabereš.
Ti si ta koja je određuje. Ne krećeš se po koloseku.
Sve je i dalje tvoja odluka.
Postavio sam novi rekord. Dobila si šovinističnko objašnjenje života.
Šta je to?
Dobre su šanse da ćeš saznati.
Kada?
U budućnosti?
U kojoj znaš mene i moju porodicu
i oženjen si ženom koja nosi moje ime?
Nismo zajedno u budućnosti, Kler.
U redu.
Dakle...
Nešto se desilo. Hoćeš da pričaš o tome?
Da li si ikad hapšen?
Pa, pojavljujem se go i kradem da bih jeo, tako da jesam.
Nije važno ako te smeste u ćeliju,
kad-tad ćeš nestati, zar ne?
Obično nestanem sa zadnjeg sedišta policijskog auta, ali da, tako je.
Znači, možeš se izvući sa bilo čim kad putuješ unazad kroz vreme.
Pretpostavljam, ali to nije poenta...
Postoji jedan momak po imenu Džejson.
Džejson Everli. Sportista iz moje škole.
Dobro.
Šta sa Džejsonom?
Želim da ga ubiješ.
Zašto?
Biblioteka Njuberi, specijalne kolekcije.
Koga?
Ne, čekajte. Čekajte.
Kako se zove onaj novi klinac? - Henri Detembel.
Zdravo. Na usluzi.
HENRI IMA 24
Zdravo. Imam poziv?
Da li je zvučala ljutito?
Nije ženska. - Sjajno.
Halo? -Ćao. Ja sam.
Super.
Treba da te pokupim? Na poslu sam.
Samo mi treba da večeras ne budeš sam. - Molim?
Moraš imati alibi između osam i deset sati večeras.
Ubićeš nekog? - Između osam i deset. Zapamtio?
HENRI IMA 24 I 32
Stvarno ćeš ubiti nekog. - Prekidam.
Goni se. - Ti takođe.
Kada ćeš mi reći šta je uradio? - Ne želim da pričam o tome.
Možeš li samo prihvatiti da on to zaslužuje?
Da.
Kako možeš znati da je to on?
Stvarno on.
Nije sjajno i bajno.
Ne možeš poći. - Idem.
Nema muzike u vazduhu.
Ne možeš poći. Trebaće i tebi alibi.
Želim da gledam.
Već kada je spreman da ubije za tebe.
U kaseti. -Šta?
Kaseta.
Tatin je.
Šta ti je uradio, dođavola?
On je kreten.
Da, pa...
I ja sam bio kreten.
Nema automobila pred kućom.
Sam je kod kuće. Proverila sam.
Dolazim.
Isuse, dolazim. Polako.
Ko si ti?
Iza mene je auto.
Ući ćeš u gepek. - Zašto?
Ako te ubijem ovde, biće mi teže da se izvučem
i mogu upasti u nevolju.
Halo? Da li si me čuo?
Juhu? Pištolj?
Budi se.
Isuse. Prskaš me.
Kakva se osoba popiša po nekom dok je na nišanu? Šta je s tobom?
Sagni glavu. Zatvoriću gepek. Sagni se ili će boleti.
Ubićeš me? - Da, ne pogoršavaj situaciju.
Popišao me je. - Pa?
Najgore ubistvo ikad.
Kakva je to buka?
U redu je. Nije tvoj auto. To on diše čudno.
Nisi poneo njegov inhalator?
Šta? - Pa... on je astmatičar.
Ima inhalator. Videla sam ga. - Pa?
Šta to radiš? - Moramo uzeti njegov inhalator.
Ne. Ne, Kler.
Nemoj. Kler, ozbiljan sam.
Neću to da radim. Odbijam.
Nećemo ga ubiti.
Dobro.
Ti ćeš ga povrediti, a ja ću gledati, ali ga nećemo ubiti.
Zašto se smeješ? - Ubiti? Uzeli smo njegov inhalator.
Sve mi se čini da treba da mu ubacimo i jedan jastuk.
Misliš da je ovo smešno?
Misliš da je ovo neka šala?
Ne.
Hoćeš da znaš šta je uradio?
Hoću.
Isuse Hriste.
Da li si dobro?
Da li te je silovao? - Nije.
Ne, samo me je povredio.
On...
Odveo me je u svoj...
U svoj auto. Ima jedno mesto gde ljudi idu.
Želim da mi kažeš šta se desilo.
Razbesneo se.
Rekao je...
Rekao je da nisam fer prema njemu što sam se predomislila,
ali nisam rekla da hoću. - U redu je.
Nikad nisam rekla da hoću. - Znam. U redu je.
Izgoreo me je.
Šta je radio?
Imao je cigaretu.
Sranje!
Dobro, rekla si da ga nećemo ubiti.
Nećemo. - Ti ćeš se vratiti kući.
Prepusti ovo meni. - Nećemo ga ubiti.
Ti nećeš biti deo... - Ne! Prestani! Nemoj!
Da se nisi usudio da ovo preokreneš na svoj bes. Ne radi se o tome.
Mi ćemo ga povrediti.
Nećemo ga ubiti.
Nije me silovao.
Važi?
Važi.
Dobro. Žao mi je.
Naravno da me je silovao.
Naravno da jeste.
Bila sam u njegovom autu, nigde nikog. Zašto me ne bi silovao?
Henriju nikad nisam rekla istinu.
Da sam mu rekla istinu,
sve bi postalo još stvarnije, a to nisam želela.
BUDUĆA LOKACIJA! 2005. SREDNJA ŠKOLA NELSON ALGREN
Hajde. Izlazi.
Marš napolje. Hajde.
Neću priznati da je čudovište bio prvi muškarac u meni
dok pričam sa čovekom koji je to trebalo da bude.
Henri nikad nije saznao istinu.
Zato, kad sam bila sa Henrijem, to tada nije bila istina.
Mogla sam učiniti da ne bude istina dok je on bio tu.
Naravno, on je već dugo mrtav.
Mislim da smo sada sigurni, Kler.
Šta ćeš mi uraditi. - Nisam siguran.
Kler, imaš neku ideju?
Dođavola.
Hoćeš li me ubiti?
Ubiti?
Ti si astmatičar koji puši. Što bih te ubijao?
Šta ti misliš, Kler. Hej?
Da mu probušimo bubne opne?
Slomimo nos?
Ne, već ga je lomio.
Šta kažeš da mu isečemo tetive? Više nikad neće igrati ragbi.
Ne. Molim te. Nemoj. - Nemoj me preklinjati. Može mi se dopasti.
Ko si ti?
Ja sam Klerin prijatelj, i pitam te, kao čovek čoveka, ili šta god da si,
kako si mogao to da joj uradiš?
Šta? - Znam šta si uradio, Džejsone.
Reci mu istinu. - Rekla mi je, i pokazala mi je.
Je li ti pokazala telefon? Jesi li mu pokazala telefon?
Ne radi se o njenom telefonu!
Pokaži mu telefon.
Pročitaj njene poruke. Pre nego što me dotakneš, pročitaj poruke!
To je istina. Ono što piše u porukama.
Izašli smo i zabavili se.
Posle mi je slala poruke, te večeri i sutra ujutru.
Znaš šta je rekla?
Rekla je: "Hvala za sjajno veče."
Tako je rekla, sjajno veče. Pročitaj njene poruke!
Ne. - Dođi ovamo.
Hajde, Kler.
Pokaži mu telefon. Pokaži mu tvoje poruke.
Obrisala sam ih.
Zašto? Zašto si ih obrisala?
Zašto bi ih obrisala?
Reći ću ti nešto. Ja nisam.
Kad završiš sa mnom,
kad prestaneš sa sranjima koja ćeš mi uraditi,
kad prestaneš da me mlatiš, telefon mi je u džepu mantila.
Ja nisam obrisao te poruke!
Pročitaj ih, i vidi kako ćeš se onda osećati!
Jesam poslala te poruke.
Plašila sam se. - Znam.
Nisam htela da bude ljut na mene.
Razumem. -Želela sam da bude normalno.
U mojoj glavi. Normalno.
"Sjajno veče." Tako je rekla.
Tačno tim rečima... - Nije važno šta je rekla.
Video sam modrice. Izgoreo si je.
Isuse. Gde si ti bio? Zar ti nije jasno? Ona tako voli.
Sviđa joj se to.
Provela je sjajno veče! - Nije.
Šta ti uopšte znaš o tome, blesavi prijatelju njenog ćaleta?
Sviđa joj se. - Ne sviđa joj se.
Luda je za tim. Ona to želi. - To nije ono što želi!
Voli grubu igru! - Nije istina. Nikad to nije volela!
Kako to možeš znati? - Zato što sam ja njen muž.
Ja...
Sranje, mislim da idem.
Ne, ne sada.
Ne znam zašto, ali mislim da će ti ovo trebati.
Volim te.
Sranje.
Nisam želela da Džejson umre od astmatičnog napada, vezan i polu go.
U stvari, jesam.
Ali ne dok sam ja tu.
Ali, ujedno nisam želela da budem sama sa njim.
Zato sam pozvala drugarice.
Pozvala sam sve devojke koje sam znala i zamolila ih da dođu.
HENRI IMA 32
Gde si otišao?
HENRI IMA 32, KLER 24
Uvek sam se pitao zašto si zadržala ovaj marker.
Ti si mi ga dao.
Šta si radila s njim?
Imala sam jedno pravilo.
Mogu doći samo ako ih je neki momak povredio.
Dok sam čekala da stignu,
ispisala sam celu priču onoga šta se desilo sa Džejsonom te noći,
po Džejsonu.
Sve sam ih pozvala da dodaju svoje priče.
Dugo smo bili tamo.
On je postao moja prva skulptura.
Te noći sam naučila da umetnost nije nešto što visi na zidu
ili stoji na postolju.
Nekad je to osveta.
Henrija sam videla još samo jednom na našoj poljani.
HENRI IMA 41, KLER 18
Ali to je druga priča.
Zdravo, Henri.
Dve godine posle toga,
nakon što sam poznavala ljubav svog života 14 godina,
upoznala sam ga prvi put.
Bio je mlađi nego što sam ga ikad videla i nije imao pojma ko sam ja,
a bio je najlepši čovek koga sam ikad upoznala.
Henri.
Evo ga, napokon. - Ej.
Moja srodna duša od moje šeste godine. - Zdravo.
I bio je...
kreten.
Prevod: Ivana Jaković