SERIÁL NETFLIX
HLEDÁ SE POHŘEŠOVANÁ OSOBA JMÉNO: SO HA-JUN
Policie zahájila vyšetřování, když bylo kolem sedmé ráno nalezeno
poblíž přehrady Mirim v Songdžin-tongu nalezeno tělo,
které pravděpodobně patří nezvěstné dívce.
Za účelem identifikace oběti
požádala policie forenzní o urychlení výsledků
analýzy DNA z místa činu.
Chtějí zjistit příčinu smrti pitvou.
- Dobrý den. - Zkontroloval jste to?
No, nemůžeme si být jistí, dokud nemáme výsledky testu DNA,
ale zuby oběti vypadají identické s dentálními záznamy So Ha-jun.
Byla to vražda?
Tělo je v rozkladu, takže nevíme.
Musíme udělat pitvu, abychom zjistili příčinu smrti.
Pane!
Tohle jsem našel u zábavního parku.
Položky, které patřily So Ha-jun.
Kurva.
Hej. Myslím, že policie přijela kvůli So Ha-jun.
Prý už našli její tělo.
- Jo. - Tak co dělají tady?
Mají co vyšetřovat ve škole?
- Vyšetřovat? - To nemůže být…
- Co? - Co?
Co se děje?
Ach. Ha-na byla nedávno taky v nebezpečí.
- Ha-na? - Jo.
Skoro umřela, protože ji kouzelník v zábavním parku škrtil.
- To jako fakt? - Hej, jdeme.
- To myslíš vážně? - Jo.
Vraťte mi mou dceru.
Vraťte mi mou dceru a hned!
- Madam. - Vraťte mi ji!
Uklidněte se, prosím. Omdlíte.
Já…
Nemůžu žít bez své dcery.
Jak mám bez ní žít?
Moje nebohá Ha-jun.
Co s tím uděláte?
- Madam. - Co uděláte?
Je mi to moc líto.
Ale celé dny jsme nespali a hledali jsme Ha-jun všude.
I my jsme rozčílení…
a bolí nás to.
Ale až budeme mít výsledky pitvy a zjistíme, kdo je podezřelý,
důkladně to vyšetříme
a chytíme toho zločince.
Jaký to má teď smysl?
Prosila jsem vás.
Prosila jsem vás,
abyste ji našli,
než zemřela.
Než…
Madam, uklidněte se.
Madam, jste v pořádku?
- Hej. - Hej, potřebujeme vodu!
Madam, zůstaňte s námi.
- Mám důkazy. - Dobře…
Pusťte mě!
- Pane. - Jo?
- Máme hlášení o napadení… - Hej! Říkala jsem, že to není napadení.
- Je to pokus o vraždu! - Vraždu?
Podívejte se. Vypadá to jako napadení?
Porozumění sociálním jevům a kulturním souvislostem v nich.
V oblasti sociální kultury,
sociálních jevů a systému, historické…
Sociální kultury…
DŽI ČCHANG-WUK
ČCHOI SUNG-JUN
HWANG IN-JUP
REŽIE: KIM SONG-JUN
MELODIE KOUZEL
POSLEDNÍ VYSTOUPENÍ
Pane.
„Pak zatáhni za páku…“
Pane, jste to vy?
Nevěděla jsem, že tu máte něco takového, takže jsem se o vás bála.
Hledá vás policie.
Musíte se schovat někde jinde.
Moje…
Bella…
je teď velmi nemocná.
Je to opravdu vážné?
Co se stalo?
Byla to jen malá nehoda.
To nic.
Tak ji zatím vezmu do nemocnice.
Ale vy musíte jít jinam…
Bello, jsi v pořádku?
Slyšíš mě?
Jsem tady.
Promiň.
Promiň mi to.
Když jsem byla malá…
Koupila jsem před školou za 1 000 wonů kuře.
Pamatuju si, jak jsem ho pojmenovala a hrála si s ním.
Samozřejmě, že pak onemocnělo a brzy na to zemřelo.
Ale tehdy jsem…
byla opravdové dítě…
Jsi v pořádku?
…které mohlo nahlas plakat, aby dalo najevo, jak je smutné.
- To nic. - Tak jako on teď.
Jako by přišel o celý svět.
Pane…
Nejdřív ji vezmu do nemocnice.
- Ne, do nemocnice ne. - Cože?
Bella říká, že nechce strávit své poslední dny v nemocnici.
Říkala, že se smrti nebojí…
ale že nechce být osamělá.
Že jo?
Nechám ji dělat, co chce.
Pane, o čem to mluvíte…
Policie sem každou chvíli přijede.
Policie?
Ano.
Proč mě policie hledá?
Myslí si, že jste pachatel
toho přepadení, jak pršelo.
A myslím, že vás podezírají ze spousty dalších věcí.
Nemám s tím nic společného.
Vážně?
Jo.
Takže nemám důvod utíkat.
Co když…
Co když vám nikdo nevěří?
- Nikdo? - Ano.
Co když vám nikdo neuvěří,
bez ohledu na to, co řeknete? Co budete dělat?
A co ty?
Ty…
Ty mi taky nevěříš?
Co?
Řekni mi to.
Ty mi vážně nevěříš?
Pane.
Pojďte sem. Vypadá to, že tu něco je.
Ano, pane. Jsme u pódia v prvním patře.
VÍTEJTE V KOUZELNÉM SVĚTĚ
POLICIE
Rju Min-hjuk?
Máme tu obvinění z loupeže, napadení a vraždy.
Pojďte s námi na stanici.
Pusť mě.
Říkal jsem, že nemám důvod utíkat.
Bude to jen chvilka.
Máte právo nevypovídat.
Máte právo na obhájce.
Můžete podat příkaz habeas corpus.
Ne, to nemůžete.
Slečno, co to děláte?
Na Il-tung z mé třídy už vypověděl, že tu noc byl s ním.
Máte jasný důkaz, že je to pachatel?
Slečno.
Provádíme vyšetřování, protože existuje důvodné podezření.
Lháři.
Nerozhodli jste o jeho vině předem?
Posloucháte jen lidi,
kteří nikdy kouzelníka v zábavním parku ani nepotkali.
Nemám pravdu?
A-ji.
Rju Min-hjuku.
Bereme vás k výslechu
kvůli obavám z útěku a ničení důkazů
a kvůli problémům s osobními daty bez trvalé adresy.
Tady je zatykač podle postupu. Dobře?
- Ne. Ne, přestaňte. - Slečno!
Jestli nepřestanete, zavřeme vás za maření výkonu činitele.
A-ji.
To stačí.
Už dost.
Říkal jsem, že jsem to neudělal.
Já…
Jen potřebuju někoho, kdo mi řekne,
že nezáleží, co říkají ostatní,
a někoho, kdo mi věří.
Jo. Nic víc nepotřebuju.
Pane.
A brzy se vrátím,
takže…
mohla by ses mi zatím
postarat o Bellu?
Jsi jediná, koho o to můžu poprosit.
Hej, slečno.
Hej, jaký s ním máte vztah?
Opravdu víte, kdo ten muž je?
Mám vám to říct?
Jméno, Rju Min-hjuk.
Věk 30. Narodil se v Soulu.
Nedokončil střední školu.
Před deseti lety
zmizel, když se léčil v psychiatrické léčebně.
Před třemi lety byl dvakrát vyšetřován jako podezřelý
v případu nezvěstné studentky v Songmi-tongu.
Kromě toho často končil na policejní stanici z podobných důvodů.
Jak mu můžete věřit natolik, že sem chodíte?
Copak se vůbec nebojíte, když jste viděla, jak vaše spolužačka
zažila něco tak hrozného?
Běžte domů.
Co je to za člověka? Ten muž, kterého znáš.
Protože podle mě
je to jen blázen.
Najednou mě prostě
strčil přes zábradlí!
Málem zemřela, protože ji kouzelník v zábavním parku škrtil.
POLICIE
Radši než chtít věřit,
chci říct, že vážně věřím.
Ale pořád se
moc bojím.
Ne, jsem…
chamtivá.
Pod mou touhou
létat
jsem já,
která ví, že létat nedokážu.
Hloupá já,
která se krčí někde
mezi dítětem a dospělou.
Bezpochyby
mě děláš šťastnou, ale…
Možná se chci na chvíli schovat
ve stínu
snové magie.
Nesnáším své třesoucí se já,
které nedokáže udělat krok
ani jedním směrem.
Možná na to chci na chvíli zapomenout.
Všechno to je jako sen, nebo lež.
Nesnáším své klopýtající já,
za to, že se nedokáže rozhodnout
o…
ničem.
A-ji!
Kde je?
Před chvílí přišla policie a odvedli ho.
Jak jsem čekal.
Brzy zjistíme pravdu.
Ten policista říkal, že ho prověřil.
Je to opravdu blázen?
Co když je…
to vážně nebezpečný člověk?
Co říká tvoje srdce?
Já nevím.
Nevím, jestli mu nevěřím,
nebo jestli mu věřím,
ale bojím se, že se mýlím.
Protože všichni říkají, že se pletu.
Takže už si nejsem jistá.
Máš mě.
Jestli mu věříš,
pak i já.
Copak to nestačí?
Já…
Jen potřebuju někoho, kdo mi řekne,
že nezáleží, co říkají ostatní,
a někoho, kdo mi věří.
Jo. Nic víc nepotřebuju.
Jo.
Musím za někým jít.
Ozvala jsem se, protože jsem si vzpomněla na to, co jste mi řekla.
Díky, žes mi to řekla.
Zkusím přijít na to, jak pomoct.
Ale odkud ho znáte?
Jsme přátelé.
Chodila jsem s Min-hjukem na střední.
„Rju Min-hjuk, 30 let.“
Slyšela jsem, že školu nedodělal.
Už to je…
přes deset let.
Min-hjuk byl geniální kluk.
RJU MIN-HJUK
Znaly ho i děti z ostatních škol.
Vždycky byl nejlepší student.
Byl chytrý a pohledný.
A jeho rodiče byli známí profesoři, kteří byli taky často v televizi.
I jeho sourozenci byli nadaní.
Hele, někdo mi řekl, ať ti to dám.
MIN DŽI-SU
Říká, že tě má fakt ráda.
Nejsi zvědavý, kdo to je?
Chceš…
abych ti to řekla?
Ne, neříkej mi to.
Proč?
Řekni jí, že jsem to nepřijal, protože jsem nevěděl, od koho to je,
a aby nebyla zklamaná.
Machře…
Už víš, co chceš v budoucnu dělat? Už ses rozhodl, co je tvůj cíl?
Já nevím. Ještě jsem o tom nepřemýšlel.
Tak proč se pořád tak učíš?
Protože rodiče mají radost, když mám dobré známky.
Cože?
Hej.
To je vtip, že?
Páni, neuvěřitelný!
Byl čistý jako lilie.
Možná to byl opravdu kouzelník, když uvážím, že má vzpomínka
na odmítnutí mou první láskou je v mé mysli tak krásná.
Každopádně po prvním ročníku
jsme byli ve stejné třídě v třeťáku.
Ale v té době se Min-hjuk trochu změnil.
Min-hjuku.
- Aha. Ahoj. - Zase jsme ve stejné třídě.
A z nějakého důvodu se mu zhoršily známky.
Hej!
- Min-hjuku! - Min-hjuku!
Rju Min-hjuku.
A plus… na druhou, plus…
Trápí tě stres a podvýživa! Přestaň se učit!
…na čtvrtou…
Hej! Co je to s tebou?
Vrať mi to.
Co se snažíš dokázat, že tolik studuješ?
Chci odvést dobrou práci.
Už teď ti to jde skvěle.
Se svými známkami můžeš dělat cokoliv, medicínu i práva!
Ne, pořád to nestačí.
Nejsem jako můj bratr a sestra.
Pořád mi to nevychází.
Opravdu nechci…
své rodiče zklamat.
Min-hjuku…
Přestaň se bát o své rodiče
a podívej se na sebe!
Geniální kluk z rodiny prestižních profesorů.
Možná byl pro Min-Hjuka ten působivý obal
spíš jako neviditelné vězení.
A pak jednoho dne,
pár dní před cvičným testem na přijímačky.
Hezký.
- Hej! - Ale ne.
- Min-hjuku! - Hej!
Co to děláš?
Ustup, Rju Min-hjuku!
Co to děláš?
Ustup zpět!
Min-hjuku!
Co to děláš? Slez dolů!
Min-hjuku!
Min-hjuku, prosím! Slez dolů!
Prosím, no tak.
Prosím, slez dolů, Min-Hjuku.
Slez dolů, prosím?
Min-hjuku.
Min-hjuku, slez odtamtud!
Ne, stůj. Min-hjuku!
Okamžitě ho odvezli do nemocnice
a od té doby jsem ho neviděla.
Naštěstí mu zachránili život,
ale slyšela jsem, že se léčil
v psychiatrické léčebně a zotavoval se.
A pak jste ho viděla teprve nedávno?
Ano.
Náhodou jsme se po deseti letech potkali.
Nejdřív jsem byla v šoku.
Ten kluk, co se vždycky bál reality, je kouzelník?
Svým způsobem
to k Rju Min-hjukovi opravdu sedí.
Ale…
Min-Hjuk není někdo, kdo by spáchal
loupež, vraždu nebo něco tak děsivého.
Pořád se nepřiznáte?
Neznáte So Ha-jun?
Dáme si přestávku.
V zábavním parku jsme našli nůž s otisky Rju Min-hjuka.
Je to co do velikosti a tvaru podobné zbrani,
kterou použili u přepadení.
A podívejte se na tohle video.
Přinesla nám ho Päk Ha-na.
V zákulisí došlo k fyzickému zápasu.
Myslím,
že tam ten nůž použil taky.
Zmínil jste stopy krve v zákulisí. Máme výsledky?
Bylo tam DNA dvou lidí.
Jedno je Rju Min-hjuka
a to druhé
zatím ještě nevíme.
Ale…
tenhle muž…
Myslíte, že je mrtvý?
Nebo je naživu, ale nehlásil se nám?
Nikdy jsem si nemyslela, že je Min-hjuk blázen. Tehdy, ani teď.
Když se zamyslím,
Min-Hjuk tehdy…
volal o pomoc.
Ale nikdo ho neslyšel.
Chci se vás na něco zeptat.
Tak jo.
Jak jste se včera objevil na tom kopci?
Volala jsi o pomoc. Ve své mysli.
Myslím, že nechtěl dospět.
Nenáviděl to a bál se, že bude dospělý
jako jeho rodiče a učitelé,
o kterých slyšel, že jsou skvělí,
ale nakonec ho uvěznili.
Takže možná…
právě proto chtěl zůstat dítětem.
Jako dítě, které věří…
ve skutečná kouzla.
MÁMA
Ano, prosím.
Ano, u telefonu.
Cože?
Ne. Vůbec ne.
Promiňte…
Zmizel uprostřed výslechu na policejní stanici.
Cože?
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Nechceš zpomalit? - Ne, to je dobrý.
Takže jsi A-ji. Tvoje jméno.
Páni, to znamená, že budeš dítě, i když budeš dospělá.
Neříkám, že máš dělat jen to, co chceš.
Říkám, že máš dělat věci, co chceš,
stejně jako ty, co nechceš.
Jsem skutečný kouzelník.
Řekni mi to.
Ani ty mi vážně nevěříš?
Myslím, že Min-hjuk
nechtěl dospět.
Neměl na vybranou.
V určitou chvíli
se svět stal místem, kde lidé jako vy nemohou žít.
Protože když neplníte dané normy,
berou vás jako selhání.
To jsem si taky nejdřív myslela.
Že žijeme svůj život, utíkáme,
protože se nedokážeme přizpůsobit realitě.
Ale víte co?
Myslím, že už to chápu.
Odkdy se tento svět
stal místem, kde i sny musí splňovat normy?
Jaká kvalifikace je nutná, aby se z vás stal respektovaný dospělý?
Já jen musím být sama sebou.
Tak proč se tak snažíme, abychom nepadli příliš daleko od standardů
průměrného člověka?
Co kdybys šla nejdřív do parku?
Já si dojdu do školy pro batoh a porozhlédnu se i jinde.
Dobře. Jasně.
Pane.
Chybíte mi.
Kde jste?
STŘEDNÍ ŠKOLA SEWUN
Mám to z internetu.
- Co ty na to? Sluší mi to? - Směšné.
Dej to pryč, debile. Proč bys za něco takového platil?
Vrah v kouzelnickém klobouku. Vidíš.
- Je to super. - To je jedno.
Ach jo.
Kdybych věděl, co se stane,
navštívil bych zábavní park, než ho zatkli.
Ale jsem kurva zvědavej.
- Znáš Jun A-ji z jedničky. - Jo.
Pořád do toho zábavního parku chodila.
- Jo. - Proč asi?
Možná je to taky úchylačka.
Ahoj. Kdo pozná, kdo jsi, když jsi takhle oblečený v dešti?
Nikdo to nijak nepozná. Sleduj.
Věříš…
v kouzla?
Mysli, než promluvíš, ty hajzle.
Na Il-tungu, zbláznil ses?
Ty sráči.
- Ty parchante. - Hej, no tak!
Přestaň! Hej! Dost!
POLICIE
Rju Min-hjuku.
Hej, Rju Min-hjuku.
Co teď děláte?
Proč to děláte těžší, než je třeba?
Když nebudete spolupracovat,
jen to vaše obvinění zhorší.
Spolupracovat?
O kolik víc mám spolupracovat?
Řekl jsem vám všechno.
Skončí to, jen když se přiznám k něčemu, co jsem neudělal?
No tak. Uděláme to po dobrém.
Jelikož existují záznamy o vaší lékařské péči,
lze to považovat za polehčující okolnost.
Psychiatrické léčebny, vězení…
Chci říct,
že nemá smysl, zavírat mě na taková místa.
Protože…
úniky…
jsou moje specialita.
Spojili jsme se i s vaší rodinou.
Jsou víc než ochotní zaplatit
za právníka a za lékařskou péči.
Za léčbu?
Co budeme dělat?
Odveďte ho silou.
Tak jo.
Zůstaňte v klidu
a pojďte s námi na stanici.
Pane!
Hej, slečno!
Potřebuju jen chvilku.
Musím mu něco říct.
Tehdy Min-Hjuk volal o pomoc.
Ale nikdo ho neslyšel.
A co ty? Ani ty mi nevěříš?
Co to sakra je?
Není to sníh?
Ale vždyť jsme uvnitř.
Ty parchante!
Ty zasranej blázne!
Nic nevíš.
- Tak drž hubu! - Sakra!
Zasranej blázne!
Hej! Co tedy víš?
- Hej. - Co víš, ty magore!
Kdo si myslíš, že jsi?
- To stačí! - Ty hajzle!
- Nech toho. - Pusť mě!
Pusť mě. Ty sráči!
- Hej! - Pusť mě, ty hajzle!
- Někdo nás uvidí! - Sakra.
- Přestaň. - To je ale kretén!
Co ten zmetek pořád říká?
Říká, že to na kouzelníka hodili.
To je ale hrdina!
- Nech toho, vole. - Pusť mě!
Tohle je kurva absurdní!
Kde se to tu vzalo?
Nikdo tam nahoře není.
Nemyslím, že jsi přišel za mnou.
Čekal jsi a já si tě všimla.
Bylo to skoro kouzelné,
že jsem zase měla víru v svět.
Když jsem předstírala, že to vzdávám, s hlavou sklopenou,
měla jsem na špičkách prstů slova,
že možná, jen možná,
se mi může stát něco neuvěřitelného.
Možná
se na některé náhody
dlouho čeká.
Zoufalství
se stává zvukem
a ten cestuje do dáli a zpět,
aby ještě jednou
rozzářil dnešek.
Zoufalá víra
nabírá tvar
a když ji pevně držím v rukou,
svět je zase
na mé straně.
Zoufalá víra
se stává větrem
a když fouká…
- do mé náruče. - Hned vedle mě.
Cítím se,
že nejsem sama.
Vidím na sobě,
že jsem opravdu vyrostla.
Pane.
Jste skutečný kouzelník.
Protože díky vám…
opravdu věřím v kouzla.
Děkuji.
Za to,
že jsi pomohla mé magii uspět.
Na.
A tohle je…
můj dárek pro tebe.
Teď, když si to nasadíš a odříkáš to kouzlo,
to, co máš na mysli,
se rozhodně
splní.
Rju Min-hjuku.
Pojďme.
Jeho kouzla
nedokázala nechat zmizet všechno moje trápení,
ale znám…
moc magie, kterou mi ukázal.
Počkejte chvíli.
Pane.
Věříte…
v kouzla?
Magie nevytváří zázraky…
ale umožňuje vám je objevovat.
Annara
sumanara.
Kam zmizel?
Kde je?
- Co to děláte? Hledejte ho! - Ano, pane.
Jak máme žít?
Spousta dospělých má spoustu odpovědí.
Jak by na takovou otázku
odpovědělo nevyspělé dítě?
Byla by ta odpověď…
špatná?
BELLA DOUFÁM, ŽE TAM NAHOŘE NEJSI OSAMĚLÁ
Krátce poté, co kouzelník zmizel,
nás opustila i Bella.
S Ju-ji jsme s ní byly
až do poslední chvíle.
Pro Bellu, která se bála osamělosti víc než smrti.
- Co se děje? - Pane.
Podívejte se na to.
Není to ze zmizení Rju Min-hjuka,
ale procházeli jsme záběry z okolí zábavního parku
a našli jsme něco divného.
Zábavní park už nějakou dobu leží ladem,
takže jak víte, žádná z kamer nefunguje.
Ale…
před dvěma měsíci…
jedna kamera nahrála asi čtyři až pět minut.
No tak. Kolikrát vám to mám říkat?
To nejsem já!
Sakra, tohle je kurva absurdní.
Nejdřív se podívejte na ten záznam
a pak si promluvíme.
Co je to?
PŘED DVĚMA MĚSÍCI
Co jsi dělala?
Proto neberu středoškoláky. Vždycky mě zradí.
Hej.
Dal jsem ti tuhle práci, protože mi tě bylo kurva líto.
Sotva jsi začala a už kradeš peníze?
A cigarety?
- Nebudu… - Ty malá svině.
Co?
Co teď? Půjdeme rovnou na policejní stanici?
Ne, pane, omlouvám se. Už to neudělám.
- Prosím, odpusťte mi. - Blbost.
Jak ti mám věřit?
Ty svině.
Pane, omlouvám se. Přísahám, že už to nikdy neudělám.
Prosím, odpusťte mi. Prosím?
Už to neudělám, pane.
Když zavřu oči,
budeš mě poslouchat?
Ano. Budu tvrdě pracovat.
Prosím, dejte mi šanci.
Jak?
Jak tvrdě budeš pracovat?
Řekni mi to.
Jak moc budeš poslouchat?
Udělalas chybu, co?
Jestli jsi potřebovala peníze, měla jsi to říct.
Nemůžeš dělat špatné věci, jak se ti chce…
Co? Cože?
Co to…
Jak to…
Pane. Chcete si být kvit? Za ty peníze a cigarety?
Pojď sem.
Jasně. Jsem nezletilá. Není to trochu moc levné?
Měla bych dostat o milion wonů víc.
- Hej. - Ustupte. Hned to zveřejním.
Vypadáte fakt nechutně.
Co je to kurva za místo?
Seženu ty peníze a sejdeme se.
Přijď za hodinu do zábavního parku na kopci a přines svůj telefon.
- Ten opuštěný zábavní park? - Jo.
Nebo bys radši byla někde, kde nás všichni uvidí?
Že jo? Hej.
Nemůžu si dovolit znovu uvěřit tvým kecům.
Kurva.
Kde je?
Zeptám se znovu, pane Kim Tu-šiku.
Přiznáváte se k vraždě So Ha-jun a odstranění jejího těla?
- Ne, to je… - Sedněte si.
Ne. Poslouchejte.
Okradla mě, tak jsem jí chtěl udělit lekci.
Jen jsem ji chtěl trochu vystrašit.
Nemáte důkaz, že jsem ji zabil!
Dal jste Rju Min-hjukovy otisky na nůž, kterým jste ji zabil,
a zakopal jste ho na kopci, kde je zábavní park!
Ne moc hluboko. Jen tak, aby ho policie našla.
Tohle jsme našli ve sklepě vašeho domu.
Cože?
Prosím, nezabíjejte mě.
Prosím.
Oblékl jste to a spáchal jste loupež, vraždu a odstranil jste tělo.
Snil jsi o kouzelném, dokonalém zločinu, že, vy parchante!
Ne…
- Kurva. - Spoutejte ho.
Zatraceně.
- Počkejte! - Sedněte si, vy hajzle!
- Do prdele! - Ne!
Nehýbejte se!
Kurva, já So Ha-jun nezabil!
Já to neudělal, vy zmrdi!
Kurva! Co to kurva děláte!
Já to nebyl, vy parchanti!
NÁVŠTĚVNÍCI VPRAVO PARKOVIŠTĚ
Ujasnit to?
Ano.
Chci oficiálně podat hlášení.
Majitel obchodu
mě sexuálně obtěžoval a vyhrožoval mi.
Myslela jsem,
že budu méně litovat toho, kdo mi pomohl.
Ne, ale hlavně
je správné, aby byl potrestán ten, kdo ten zločin spáchal.
Samozřejmě.
Vteřinku. Dojdu pro někoho ze Záležitostí žen a nezletilých.
Prosím, pošlete sem Su-a.
Slečno.
Můžu se vás na něco zeptat?
Ano.
Asi před dvěma měsíci,
pozdě v noci 11. března, abych byl přesný,
se v zábavním parku stalo něco divného.
Co se stalo?
Jde jen o to,
že roky rozbitá bezpečnostní kamera
začala najednou na asi čtyři minuty fungovat.
A na tom záznamu
vidíme velmi jasná a barevná světla.
Nedokážeme přijít na to, co se v zábavním parku stalo.
Nebyla jste tam tehdy náhodou?
Nebo nenapadá vás něco?
No…
Já vážně nevím…
Jistě, ani vy nevíte. To nevadí.
Počkejte tady.
Březen…
KVĚTEN - DUBEN
11. března.
Bylo to pár dní po začátku semestru.
Pozdě v noci?
Annara…
sumanara.
Hej, Na Il-tungu.
Vážně to musíš udělat?
ŽÁDOST O UKONČENÍ STUDIA
Jen jsi nezvládl jeden test…
Musíš být silný, zvlášť když se cítíš nejslabší.
Víš,
ten incident minule dopadl hladce díky tvému otci
a můžeš se dostat na dobrou školu.
Tak proč ses najednou rozhodl pro těžší cestu?
Chci zkusit těžší cestu.
Cože?
Předtím jsem to nevěděl,
ale květiny nekvetou na hladkém asfaltu,
ale na hrbolaté hlíně.
Díky za všechno.
Hej, Il-tungu.
Na Il-tungu.
Pozdní jarní dny, kdy kouzelně sněžilo, skončily,
a já se pomalu
stávala dospělou.
Pane.
Daří se vám?
Už je zase zima.
Počasí je tak chladné.
- Doufám, že jste neprochladl. - Du-bu.
Pojď sem.
Pamatujete si moji sestřičku? Ju-ji brzy půjde na střední.
Ko-mi. Dneska jsi snesla jen jedno?
Zítra koukej snést dvě.
Vstávat a jíst.
Slunce už dávno svítí!
Jaká vysokoškolačka má tolik brigád
místo učení?
Tolik mě peskuje.
Myslí si, že je teď starší sestra ona.
Páni.
Vypadá to dobře.
- Tos všechno uvařila ty? - Když ne já, tak kdo?
Vychovat tě asi stálo za to.
To je táta.
Ahoj, tati.
Jo, jsme v pohodě.
Co u tebe? Máte zimu?
Tati. Přijedeš o víkendu domů?
Náš táta dostal loni práci na venkově a každý víkend jezdí domů.
Dám ti Ju-ji.
Pořád máme hodně dluhů,
ale taky pomáhám, takže to pomalu splácíme.
Svět se hodně změnil.
Ale zábavní park a pódium jsou stále tady,
jako by se zastavil čas.
Už to nedělám tak často,
ale i tak se pořád snažím psát dopisy.
Píšu mámě, Belle…
a vám.
Na žádný nemůžu napsat adresu,
ale i tak je dostáváte, že?
Protože tohle je kouzelná schránka.
Pane.
Takhle teď žiju.
Mám pocit, že jsem nudná dospělá.
Prosím, dobrou chuť.
- Dobrý den. - A-ji. Hustý provoz, že?
- Promiňte, že jdu pozdě. - To nic.
U stolu C1 slaví narozeniny, tak se běžte připravit.
Dobře, hned to udělám.
Tady máš dárek. Všechno nejlepší.
Děkuji.
Dobrý den.
- Ahoj. - To je ta kouzelnice!
Kouzelnice!
Chutnalo vám?
- Ano! - Ano!
Pak vám ukážu skvělý kouzelnický trik.
Připraveni?
Tady je růže.
Došlo mi to, když jste odešel.
Nemůžu být kouzelnice, které věří celý svět,
ale můžu být kouzelnice alespoň pro jednoho člověka.
Tohle je pro mého malého kamaráda.
Děkuji.
A ten motýl…
Zmizel!
Páni. Jak se sem dostal?
Tenhle motýl
je motýl, co přináší štěstí.
Víte, že se budu snažit dál.
Abych byla dobrou dospělou,
která lidem přináší malé zázraky,
tak jako jste to udělal vy pro mě.
Jsi zvědavá, jaké štěstí tě čeká?
Jsem.
Tak mě trochu pochvalte, ano?
Na něco se tě zeptám.
Že se mi daří.
Že se mi bude dařit dál.
Věříš…
- v… - …v
Kouzla?
Když jste byli mladí, roztáhli jste křídla svých snů
a vaše srdce jásalo vzrušením.
Ale proč
teď vaše sny spěchají, aby měly předem hranici
a sklopily oči?
Čím víc odolávám
tomu, abych řekla, že to je hloupé,
tím hlasitěji to rezonuje.
Vidíte, srdce se vám chvěje.
Vytvořte si svou fantazii,
obnovte své staré naděje,
které jste zmačkali a zahodili.
Upřímně,
když si věřím,
konečně přicházím
na tajemství těch kouzel.
Pokud překročíte meze
slova „osud“,
je tu svět
jen pro vás.
Vytvořte si svou fantazii,
obnovte své staré naděje,
které jste zmačkali a vyhodili.
Upřímně,
když si věřím,
konečně přicházím na to,
že každá vteřina je teď…
Vytvořte si svou fantazii,
obnovte své staré naděje,
které jste zmačkali a zahodili.
Upřímně,
když si věřím,
konečně přicházím na to,
že každá vteřina je vlastně…
Vytvořte si svou melodii,
chci slyšet vaši píseň.
Žádnou jinou.
Upřímně,
když si věřím,
konečně přicházím na to,
že každá vteřina je vlastně
fantazie.
Sbohem, všichni!
Mějte se!
Ahoj!
KONEC
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková