SERIÁL NETFLIX
VÍTÁME KAŽDÉHO, KDO POTŘEBUJE POMOC.
Můj bože.
Prostě něco řekni, cokoli. Vymysli si výmluvu.
Co?
Jun A-ji. Musím si promluvit s tvými rodiči.
Řekni své matce…
která tu není.
- Přiveď svého otce. - Ale já…
KANCELÁŘ PORADCE
Mami.
Třídní mi řekl, ať přivedu do školy tátu.
Protože jsem ještě nezletilá, jsou věci, které vyžadují opatrovníka.
Myslím, že můj učitel neví,
že mít tátu neznamená,
že se o mě někdo stará.
DŽI ČCHANG-WUK
ČCHOI SUNG-JUN
HWANG IN-JUP
REŽIE: KIM SONG-JUN
MELODIE KOUZEL
DOSPÍVÁNÍ
Mami.
Opravdu dostaneš můj dopis?
Annara sumanara.
Kohopak to tu máme?
Opravdu jsi teď vytížená, co?
Vídáš Na Il-tunga ve škole
a pak ty-víš-koho po škole.
Jsi tu zase?
Je tam uvnitř ten ty-víš-kdo, o kterém Ha-na mluvila?
Já taky nevím. Nezjišťovala jsem to.
Nehraj si na neviňátko.
Viděla jsem, jak tam něco strkáš.
Chtěla jsi nechat kouzelníkovi vzkaz nebo něco?
„Ahoj, čekala jsem na tebe.“
Ne, tak to není.
Hej, nech toho!
Cože?
Nic tam není. Tak co vyvádíš?
Čím víc tě znám, tím jsi záhadnější.
Hele. Nejsi do toho kouzelníka vážně zamilovaná, že ne?
Jako jo. Uznávám, že je celkem hezký.
Ale i tak, stačí to…
Co? Ona…
Hej! Ty mě ignoruješ?
- Ta jedna… - Nemůže za to.
Tak bacha.
Ťuk, ťuk.
Pane?
Je tu někdo?
Pane kouzelníku.
Je tu někdo?
Vážně tu nikdo není.
Bože, prach.
Tohle místo se mi vůbec nelíbí.
Co asi celý den dělá na tak depresivním místě?
Že jo?
Existuje jeden způsob, jak to zjistit.
Co to děláš? Skončila jsi?
Jen počkej.
Vážně? Čekám ještě deset vteřin.
Říkám, že to mám.
Bože.
Deset, devět, osm,
sedm, šest…
Pět.
Ha-no.
No tak. Po šestce následuje pětka.
Co to děláš?
Zrovna jsme byly na odchodu. Že jo?
Ještě jste nedokončil tu kouzelnickou show z minule.
Čekaly jsme dlouho, ale teď musíme na odpolední hodiny.
Slibte mi, že nám to příště ukážete. Ano?
Sbohem.
Počkej.
Myslím…
že přede mnou něco tajíš.
Nic to není.
Podíváme se na to, jaké nic to je?
Omlouvám se.
Je to tak jedinečné a krásné. Nemohla jsem si pomoct.
Na nic…
tu bez mého svolení nesahej.
Je to neuctivé vůči magii.
A ještě horší je
se tu takhle plížit.
Můžete jít.
Sbohem.
Páni. Myslela jsem, že budu mít infarkt.
Mít tak ještě minutu, připevnila bych to.
Odkdy jsi tak zbrklá?
Dát tam skrytou kameru je zločin. Měla bych tě nahlásit policii.
Jo? Můj komplic Kim So-hi?
- Jdeme. - Hej, nic jsem neudělala.
- Ano, udělala. Jsi komplic. - Ne, nejsem.
AKADEMIE BEST EDU PŘÍPRAVNÝ TEST NA CSAT: ANGLIČTINA
Sakra.
Všude se tu válí jeho knihy.
Co je to?
Ano, prosím.
Ano, vím, že absolvoval přípravný test.
Prosím vás, můj Il-tung by nikdy…
Ano, rozumím.
V noci, když všichni spí,
sedím sama s očima dokořán
a nechci nechat zmizet den,
který už stejně
uplynul.
Čekám na někoho?
Musím ještě něco udělat?
Nebo možná
vzpomínám na to místo,
kam se toužím vrátit?
Až ti položím hlavu do klína,
češ mi vlasy jako dřív,
když jsem byla maličká.
I když usnu
pod sladkým dotekem tvé ruky,
dovol mi tam zůstat
alespoň chvíli.
Nebuď mě.
Upadnu do hlubokého spánku.
Páni.
Moje Ju-ji je talentovaná zpěvačka.
Tati?
Škrábe to.
Škrábe to?
- Měla by se moje holčička stát zpěvačkou? - To bych moc ráda.
Tatínek taky.
Ach, A-ji!
Tati.
A-ji.
Na.
Už nic dalšího nenos.
Stavil se tu Jong-pal, když jsem tu nebyl?
Ano, párkrát.
Aha.
Nebylo to lehké, že?
Chci se zeptat, jestli se vrátil nadobro,
jestli už splatil ten dluh, ale…
Páni, moje A-ji je tak dospělá. Že jo?
Díky někomu.
No tak, jez.
- Tati. - Ano?
Jestli máš zítra volno,
stavil by ses u mě ve škole?
Ve škole? Proč?
Jasně. Nepotřebuju konkrétní důvod, abych přišel do tvé školy.
Jasně, bude dobré se tam podívat
a seznámit se s tvými učiteli. Jistě, že můžu.
Udělám to.
Omluvte mě.
Vteřinku.
Ano, u telefonu.
Cože? Počkat, ne. Jak mi to najednou můžete udělat?
Ju-ji, jez.
Když mi dáte pár dní, postarám se o to.
NÁJEM, JÍDLO, ÚČTY
ÚČTY
Prostě to musím vrátit. Jo.
Jen jsem to na chvíli půjčila.
Až pomalu Il-tungovi vrátím peníze na účet,
nikdo to nebude moc řešit.
A-ji.
Kam šel táta?
- Táta? - Jo.
Co to děláš?
KANCELÁŘ PORADCE
Takže tvůj otec přijde, nebo ne?
Co čekáš, že udělám, když tu budeš sedět a mlčet?
Bože.
Tohle chování všechno jen zhoršuje.
Ta fotka, jak ti Il-tung dává peníze,
už se dostala k řediteli
a Il-tungova matka vyhrožuje, že to řekne komisi proti šikaně!
Jun A-ji!
Kristepane.
Vážně.
Jun A-ji.
Hele, jako tvůj učitel
jsem udělal vše, co jsem mohl, abych respektoval tvá práva studentky,
a snažil jsem se být v této situaci fér.
Prosím, pamatuj na to.
Dohodli jsme se!
Dohodli?
Jak dohodli?
Il-tung a ty?
Šlo o výsledky testů.
- Haló. - A-ji.
Jo, no…
Promiň, že jsem nedodržel slib.
Stalo se něco naléhavého.
Odešel jsem, aniž bych se rozloučil.
A o těch penězích.
Vydělám spoustu peněz
a vrátím ti to, až se příště vrátím.
Myslím to vážně. Věř mi, jasný?
A…
Chvíli tě nebudu moct kontaktovat.
Neboj se o mě.
Bože.
Nechávám tě s takovým břemenem.
Měl bych se za sebe stydět.
A nemohl bys prostě zůstat?
Tati.
Budu pracovat víc
a udělám, co bude v mých silách.
Musí existovat způsob, jak to zvládneme společně.
Můžeš se mě pokusit pochopit?
Když se na tebe a Ju-ji dívám,
je mi to hrozně líto a bolí mě u srdce,
až je to nesnesitelné.
A je ti líp, když odejdeš a sám se někdo schováš?
Jak by to bylo možné? Tak to není.
No…
Moje A-ji je už skoro dospělá, že?
Takže to bez problémů zvládneš.
Jak mi můžeš říct, že to zvládnu,
když pořád jen utíkáš?
Proč chceš, abych se chovala jako dospělá,
když jsi sám takový zbabělec?
A-ji.
Máš pravdu.
Jsem dospělá.
Už mi ani nechybí objetí od rodičů.
Ale Ju-ji to tak nemá.
Tati, měl bys za ni být zodpovědný ty.
Ne její sestra, ne já!
Je toho na mě moc.
Mám strach,
jsem vyčerpaná…
a už toho mám dost.
Nebudu tě žádat, aby ses staral i o mě. O tom by se mi ani nesnilo.
Takže tě prosím, ať neutíkáš sám
a vezmeš s sebou Ju-ji, a to hned!
Omlouvám se.
Mrzí mě, že jsem hrozný otec.
Haló? Tati…
Večer, kdy slunce odešlo,
když si dohrálo.
Stín, který tu stojí sám,
chvíli pláče,
protože je ztracený
na cestě, kterou mu kdysi někdo ukázal.
Dokonce i hvězdy
začínají usínat,
ale ona probudí tu ospalou noc
zatřesením.
Žádám o malou laskavost,
než usne.
Požádala jsem ho, aby mi posvítil na cestu.
Je ta dívka,
kterou jsem vždycky chtěla být,
někde daleko na konci této cesty?
Musím dojít
až na konec té dlouhé cesty,
abych se stala tou dívkou,
kterou jsem chtěla být?
Noc jí pak řekne,
aby šla spát.
Dobrou noc,
sny z dětství.
Skrz malou škvíru
v okně
se dovnitř vplíží pocit toužení.
Až se dotkne mých rtů
a já zkusím říct jeho jméno,
zůstanou mi jen slzy.
Tahle píseň,
o které se nám dneska zdá,
Doufám, že překonáme temnotu na obloze,
abychom přivítali to nejšťastnější ráno,
a všechno se to splní.
Noc ji pak obejme
a řekne jí, že má jít spát.
Dobrou noc,
sny z dětství.
Mé minulé dny,
sbohem.
Zvláštní cenu za dobré chování dostane Na Il-tung ze druhého stupně, třída jedna.
Hej, Il-tungu! Co to děláš? Běž nahoru!
Cenu za co? Za dobré chování?
Možná je to za to, že umíš odevzdávat úkoly?
Jo.
„Udělujeme toto ocenění, abychom ocenili jeho příkladné chování,
kdy pomohl potřebným spolužákům
se srdečnou štědrostí.“
Počkat, takže…
Na Il-tung podporoval Jun A-ji z vlastní kapsy?
Určitě ho nevydírala?
Jun A-ji by mohla
mít na čele, že žije z podpory.
Chudoba není něco,
za co by se člověk měl stydět.
Myslela jsem, že překonat chudobu
je nejdůležitější krok k překonání bídy v mém životě.
Ale spletla jsem se.
Teď vidím, že mě celou tu dobu
neničily peníze,
ale dospělí.
Chci být dospělá.
Aby nevyspělí dospělí nemohli
ovládat můj život. Chci…
se stát mizernou dospělou…
Tak jako oni.
Chtěl jsi se mnou mluvit?
Promluvme si.
Promiň, ale…
Promluvíme si jindy.
Pořád se mi vyhýbáš.
Vím, že se na mě asi ani nechceš podívat,
ale myslím to vážně. Taky nevím, co se děje.
Proč se to sakra děje?
Ne.
Jsem v pohodě, vážně.
S čím jsi v pohodě?
To já tuhle šílenou dohodu vymyslel.
A já souhlasila, takže nejsem o nic lepší.
Když ses…
mě ptal, jestli potřebuju peníze.
Budu to brát,
jako že ses nade mnou z dobroty srdce smiloval.
Jun A-ji.
Opravdu to tak myslíš?
Měla bys mě proklít.
Říct, že jsem nula a zbabělý parchant.
Vyhrožuj mi, že všem řekneš pravdu!
Nebo na mě aspoň křič!
Tak…
Se budu cítit míň jako ubožák.
Řekla jsem jim pravdu!
A…
Takhle to dopadlo.
Ale víš co?
Jsem vážně…
vážně v pořádku.
Jsem ze sebe tak frustrovaná, že z toho šílím,
ale cítím úlevu.
Je to vážně tak strašně trapné a neskutečně mě to štve.
Ale aspoň mě nevyloučili.
No tak. Vyloučení?
- Vyloučení nic není… - Možná pro tebe!
Stačí ti jít na zkoušky nebo studovat v zahraničí.
Ale pro mě ne.
Když neodmaturuji, končím. Nemám žádné další možnosti.
Hele.
Ani netušíš, jak moc jsem toho litovala,
když jsem učiteli všechno řekla, že ne?
Vidím, že i upřímnost je luxus, co si nemůžu dovolit.
Ale ty mi říkáš, abych na tebe bez přemýšlení křičela a nadávala ti?
Co bych z toho měla?
Opravdu…
ti závidím, že můžeš nadávat a křičet
bez ohledu na následky.
- To stačí. - Na Il-tungu.
Přestaň přede mnou dělat…
jak jsi strašně nešťastný.
Upřímně to je divné.
Kam jdeš?
Dnes máme lekce kouzlení.
Tak schválně, co máme dnes? Karty?
Už se nechci učit kouzlit.
Najednou? Proč?
Myslím, že bude lepší, když vezmu víc směn v práci.
Aha. Ale učit se kouzlit tě bavilo.
Jaký má smysl být chvíli šťastná, když umírám hlady?
Radši si přivydělám a koupím si něco k jídlu.
To je vše? Proto chceš skončit?
„To je vše?“
Co je na kouzlení tak skvělého?
Jaký má smysl si dělat naděje, že to vyjde,
když se potom zklamu?
Aspoň se usměješ…
I když jen na chvíli.
- Pane. - Ano?
Naprosto vážně vás ještě jednou o něco požádám.
Je tu vzpomínka, na kterou chci zapomenout.
Můžete mi s tím pomoct?
Nebo nemohl byste vrátit čas, než se to stalo?
Ne, chci jen,
aby příštích deset let uteklo jako voda. Mohl byste…
to pro mě udělat?
Dobře. Udělám to.
Vážně?
Věříš na…
Počkat, ty snad
nevěříš, že je to opravdu možné, že ne?
- Myslela jsem, že jste kouzelník. - Ano?
Je příliš brzy na zklamání.
Nejsem zklamaná.
Jen už nic nečekám.
Už půjdu.
Počkej.
Tohle jsou
karty, se kterými jsem začínal kouzlit.
Chtěl jsem ti je dát dnes na hodině.
Na, vezmi si je. Je to dárek.
Co máte s rukou? Jste zraněný?
Nic to není. Ahoj.
Na.
Děti nikdy nemyslí na následky svých činů.
Bála jsem se, že se pokusí Il-tunga stáhnout ke dnu s sebou.
Je úleva, že má trochu rozumu.
Ano, pane.
Děkuji za váš zájem.
Dobrou noc.
Určitě máš hlad.
ODPADKY
Nechala jsem to tu, abych se tě zeptala, až přijdeš.
Co s tím mám dělat?
Vyhoď to.
Tak jo.
Jak si můj syn přeje.
Děkuji…
že respektuješ mé volby a rozhodnutí.
I když si jen vybírám jednu z odpovědí,
které už jsi za mě rozhodla.
Co je to za řeči?
To je kvůli Jun A-ji?
Nebo kvůli těm věcem?
Ty už samozřejmě všechno víš.
Jo. A když o tom mluvíme!
Víš vůbec, jak moc se snažím?
Možná ani nebude stačit nalít všechno do přípravy na vysokou,
takže se obávám, že ztrácíš čas se zbytečnostmi.
Je všechno kromě studia k ničemu?
Samozřejmě!
Ta Jun A-ji, nebo jak se jmenuje,
tě do toho celého zatáhla,
protože jsi slabý a nedal sis pozor!
- Víš, že je to moje chyba, no tak! - Dost!
I když se spolu takhle hádáme,
je to ztráta času!
Proč to všechno dělám?
Synu.
Mít sen je snadné,
ale ne každý si ho splní.
Ať už chceš teď dělat cokoli,
ať už chceš cokoli,
musíš se toho pro svou budoucnost naučit vzdát.
Nedokážeš to snad?
Já to nechápu.
To, že budu chodit na práva a stanu se soudcem nebo prokurátorem,
upřímně, to je sen tebe a táty.
Cože?
Tak proč se musím…
Něčeho vzdávat kvůli tomu?
Mami.
Ptám se tě, protože jsem upřímně zvědavý.
Ty sny, o kterých mluvíš.
Je tak špatné žádný sen nemít?
Musím žít svůj život, jen aby ze mě něco bylo?
Do prčic!
Bože. Tys mě ale vylekala.
Ahoj.
Na co zíráš?
A co s tím uděláš?
Co s tím uděláš?
Zlodějka! Zavolejte policii.
Hej. Buď zticha.
- Chyťte ji. Chyťte tu zlodějku. - Prosím, buď zticha, prosím?
- Chyťte ji. - Buď zticha!
- Sežeňte toho zloděje. - Buď zticha!
- Chyťte ji. Chyťte tu zlodějku! - Sakra.
Chyťte tu zlodějku!
Ju-ji.
Přinesla jsem z ti práce dobrotu.
Zase se schováváš, co?
Jestli nevylezeš, nedostaneš koblihy.
Kde jsi?
Jsi tady, že jo?
Co?
Měl bys za ni být zodpovědný ty.
Ne její sestra, ne já!
Takže tě prosím, ať neutíkáš sám
a vezmeš s sebou Ju-ji, a to hned!
Ju-ji.
Ju-ji!
CVIČNÝ TEST CSAT
Ju-ji!
Ju-ji.
Hej. Víš, kolik je hodin…
Přejete si?
Omlouvám se.
Promiňte.
Není moc studená?
Ta cesta, na které stojíš.
Paní. Neviděla jste dnes Ju-ji?
Ne, dneska ne.
Dobře, děkuju.
Haló?
Dovolala jsem se sestře Ju-ji?
Ano, to jsem já.
Promiň, že volám tak pozdě.
Jsem máma kamarádky Ju-ji, matka Huj-džin.
Ju-ji říkala, že je doma sama,
tak jsem ji chtěla po večeři přivézt.
Ale jak si spolu hrály, usnuly.
Nevadí, když tu přespí, a já ji přivezu domů zítra?
Haló?
- Haló? - Nevadí.
Nevadí.
Děkuji.
Vybrala jsem fakt dobré úhly.
Co je to?
Co?
Jednou na hodině literatury
se nás učitel zeptal,
jaké máme nejšťastnější vzpomínky na rodiče.
A jeden kluk říkal,
že to bylo, když jeho rodiče cestovali do zahraničí a nebyli doma.
Celá třída se začala smát a tleskat,
ale já byla jediná, která nechápala, proč je to vtipné.
Protože já celý život čekám, až se vrátí domů.
Nejdřív máma…
a teď i táta.
Kdykoliv to bylo těžké, opakovala jsem si:
„Nečekejme na ně. Nečekejme od nich nic.“
„Jediný člověk, na kterého se můžu spolehnout,
jsem já, Jun A-ji.“
Tak proto…
jsi chtěla rychle být dospělou.
Už tě unavovalo utrpení a zášť.
Víte…
Co jsem si říkala, když jsem tu běhala
a hledala Ju-ji?
Annara…
sumanara.
Pořád chceš cestovat do budoucnosti?
Pošlu tě tam, jestli chceš.
Už musím jít.
Blíží se zkoušky a mám hodně práce.
Díky za všechno.
Víš, jak jsi říkala…
že nenávidíš, že tvůj táta pořád utíká?
Není to jako tvoje touha přeskočit ty těžké věci a utéct do budoucnosti?
No, stejně by se to nikdy nestalo.
Co kdyby…
se to opravdu stalo?
Pořád bys utekla?
Chceš ji poznat?
Koho?
Toho člověka, o kterém jsi mluvila.
Tu jedinou, na kterou se můžeš spolehnout.
Annara…
sumanara.
Co říkáš?
Chceš ji poznat?
Nejmenuješ se…
náhodou…
Jun A-ji?
Jak to víš?
Prostě…
to vím.
Co tady děláš? Čekáš na mámu?
Jak víš i tohle?
Viděla jsem tohle.
Tohle je kresba tvé mámy, že?
Vím, že je těžké tomu uvěřit,
ale vím o tobě naprosto všechno.
To teda ne.
Opravdu víš všechno?
Nejspíš.
Tak hádej, co chci vědět nejvíc.
Kdy se tvoje máma vrátí.
Ne.
Jestli zapomněla na slib, co ti dala.
Lhářko! Nic nevíš.
Slíbila ti,
že tě na narozeniny vezme k moři. Že jo?
To je tajemství, které vím jen já a máma.
Taky vím,
jak se cítíš.
Pak…
mi pověz všechno.
Všechno, co chci opravdu vědět.
Zavři oči…
a pozorně poslouchej.
Možná to bylo moc
chtít po světě, aby mě přijal.
Daří se tomu dítěti,
které dupalo nohama?
Dokázala jsi překonat
všechno to toužení, kterého ses chtěla zbavit?
Je těžké to břemeno nést sama.
Dokonce i všechny ty bolestivé sny
o věcech, o kterých jsme se nemohly bavit,
a tenhle den, který jsme spolu strávily,
složíme do bílé papírové loďky
a pošleme je do zítřka.
Až se zase setkáme,
až překročíme široké a zrádné moře,
doufám, že moje budoucí já
nebude tak naivní a slabé, jako jsem já,
a řekne mi,
že jsem šťastná.
Zatím sbohem.
Až do dne,
kdy se zase shledáme.
Já taky nemám mámu.
Vlastně pořád…
na mámu čekám.
Jako ty.
A upřímně nemám žádné peníze,
takže to je opravdu těžké.
Ale víš co?
Chci ti říct jednu věc.
Že jsem se nikdy nevzdala
a pořád každý den žiju a bojuju.
Taky nevím,
co si o tom myslíš,
ale jsme si moc podobné.
Takže si myslím, že to zvládneš.
Ať je to cokoliv.
Zklamala jsem tě?
Když říkáš, že jsme si podobné,
mám z toho dobrý pocit.
Taky se nevzdám. Jako ty.
Co to bylo?
Však víš.
Je to časová magie.
Copak to nechápeš?
Právě tě utěšilo…
tvé budoucí já.
Pane.
Ano?
Kdo doopravdy…
jste?
Dobrý den.
Neviděla jste tu někoho takového?
„Zmizení.“
„Objevení.“ Úspěch!
Ano!
HLEDÁ SE POHŘEŠOVANÁ OSOBA SO HA-JUN
Promiňte.
Jsem policista. Mám pro vás otázku.
Neviděla jste tu někoho takového?
Viděla jste ho?
Proč ho hledáte?
Je to podezřelá osoba v našem vyšetřování.
Já nevím. Promiňte.
Hej…
Proč ho hledá policie?
Hej, Jun A-ji.
Pořád chodíš do toho zábavního parku?
Proč se ptáš?
No…
Chtěla jsem vědět, jestli víš,
co je ten muž, co tam žije, za člověka.
Ten kouzelník?
Jasně, kouzelník.
A zdá se, že ona nic netuší.
Podívej se na tohle, až se budeš nudit. Počkat.
Možná je to trochu šokující,
takže se pevně chyť za ruku svého sponzora
a podívejte se na to spolu.
Co je to?
Tak už si to vezmi, než se rozmyslím.
Hlava mi může prasknout,
jak se snažím rozhodnout, jestli to dát policii.
Jsem skutečný.
Jsem skutečný kouzelník.
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková