‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- אנארה סומנארה: צלילי הקסם -‬
‫- פרק 2‬ ‫אל תיתן לי לחלום עוד -‬
‫אנארה…‬
‫סומנארה.‬
‫- ארץ הקסמים -‬
‫מה זה היה אתמול בלילה?‬
‫זה היה חלום?‬
‫לא.‬
‫אני זוכרת את משב הרוח,‬ ‫אני זוכרת את ניחוח הדשא…‬
‫אז…‬
‫חשבתי על מה שאמרת לפני כמה ימים.‬
‫לגבי בעיות שאין להן פתרונות,‬ ‫גם אם מתאמצים מאוד.‬
‫ושאלת ספציפית לגבי קסם.‬
‫כן.‬
‫אין ספק שיש בעולם דברים מסתוריים‬
‫שהמדע לא יכול להסביר.‬
‫אבל למרות זאת, קסם זה לא דבר אמיתי.‬
‫זאת דעתי.‬
‫אם את מעוניינת לשמוע את ההיגיון‬ ‫שמאחורי המסקנה הזו שלי,‬
‫נוכל לדבר על זה.‬
‫האם את במקרה פנויה…‬
‫אחרי הלימודים?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אה?‬
‫אה, אני מצטערת. אמרת משהו?‬
‫לא.‬
‫הפעמון. הפעמון צלצל כרגע. כן.‬
‫ביי.‬
‫זה…‬
‫קסם יכול לבלבל את החושים של האדם.‬
‫אנשים רוצים להאמין‬ ‫שמה שהם רואים ושומעים הוא אמיתי.‬
‫זה גימיק מחוכם שמנצל את הרצון האנושי הזה.‬
‫הבנת?‬
‫"גימיק…"‬
‫ובכן?‬
‫הא-יון לא היתה בקריאת הנוכחות.‬ ‫היא עדיין לא פה?‬
‫לא.‬ ‫-היא לא באה.‬
‫היא נעדרת מהשיעור מבלי להודיע אפילו?‬
‫ועוד בשיעור של דיקאן התלמידים.‬
‫יש לה חוצפה.‬
‫משוחררים!‬
‫תודה!‬ ‫-תודה!‬
‫- נא איל-דונג -‬
‫אה, תראו מי זאת.‬
‫שלום.‬
‫סימסת באמצע הלילה‬
‫ואמרת שאת מתפטרת.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫הייתי כאן גם אתמול.‬
‫אבל היה סגור באופן זמני.‬
‫כן, חנויות צריכות להיסגר‬
‫כשעובדים במשרה חלקית כמוך‬ ‫עוזבים כבר אחרי שלושה ימים.‬
‫אני לא משיג את הבעלים,‬ ‫ואין מספיק עובדים לאייש משמרות.‬
‫אתה לא משיג אותו?‬
‫לא.‬
‫היי, ידוע לך משהו?‬
‫העובדים האחרים אמרו לי‬
‫שאף אחד לא שמע ממנו מאז שהוא דיבר איתך.‬
‫שלום, ברוך הבא.‬
‫- ברוכים הבאים לארץ הקסמים -‬
‫כדאי שאדווח על זה למשטרה?‬
‫אוי, אלוהים…‬
‫איך הוא מסוגל לחיות כאן?‬
‫אוי…‬
‫שלום?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫מי שם?‬ ‫-מי שם?‬
‫יש…‬
‫שם מישהו?‬
‫אתה ענית לי?‬
‫מה? כן.‬
‫היי.‬
‫אני יון אה-יי.‬
‫אז מה?‬
‫את מכוערת.‬
‫זה באמת היית אתה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫אז מה? את מכוערת.‬
‫בחיי…‬
‫הוא היה צריך ללמד אותו לומר דברים נחמדים.‬
‫הבוס הוא מנוול.‬
‫הקוסם אמר את זה?‬
‫הוא נעלם, המנוול.‬
‫הוא נעלם…‬
‫באמת?‬
‫הוא נעלם, המנוול.‬
‫הבוס נעלם, המנוול הזה.‬
‫הוא נעלם, המנוול.‬
‫הבוס הוא מנוול!‬
‫הוא נעלם, המנוול. הבוס הוא מנוול!‬
‫נראה כאילו שזה לא זז כבר עשר שנים.‬
‫נכון?‬
‫- ברוכים הבאים לארץ הקסמים -‬
‫אה? אז זהו זה?‬
‫כאן הקוסם גר?‬
‫וואו, יש כאן אווירה מדהימה.‬
‫זה טוב מכפי שציפיתי.‬ ‫-אני צריכה ללכת לבית ספר.‬
‫בואי נלך.‬
‫אני לא אוהבת את המקום הזה.‬
‫טוב, חקרנו מספיק ליום אחד.‬
‫אבל בפעם הבאה תשתפי איתי פעולה, אוקיי?‬
‫טוב, בפעם הבאה. עכשיו בואי נלך מכאן.‬
‫תראי את זה.‬
‫זה יביא לנו מיליון צפיות על בטוח.‬
‫אני מרגישה את זה.‬ ‫-מה שתגידי. יש לך עשרה מנויים.‬
‫שלא תתחילי…‬ ‫-אה?‬
‫היי.‬
‫זאת לא יון אה-יי?‬
‫למה היא באה משם?‬
‫מה הולך כאן?‬
‫תראי.‬
‫זאת יון אה-יי, נכון?‬
‫הוא נעלם, המנוול.‬
‫הבוס נעלם, המנוול.‬
‫אמא.‬
‫אם באמת…‬
‫הבוס שלי נעלם,‬
‫האם האיש שעזר לי אתמול בלילה‬
‫הוא איש טוב,‬
‫או איש רע?‬
‫או אולי הוא…‬
‫קוסם…‬
‫אמיתי?‬
‫יו-יי.‬
‫אה-יי.‬
‫מי זה?‬ ‫-אה?‬
‫אמא'לה!‬
‫אה?‬ ‫-אה?‬
‫אה.‬
‫אה?‬ ‫-היי.‬
‫מה אתה עושה בבית שלי?‬
‫אה, זה הבית שלך?‬
‫וואו, הוא יפה.‬
‫כלומר, פשוט הלכתי בדרך‬
‫שנפרשה בפניי, והיא הובילה אותי לכאן.‬
‫באמת.‬
‫אפילו לא הטלתי לחש הפעם.‬
‫אתה בטוח שלא עקבת אחריי מהפארק?‬
‫את חכמה.‬
‫דרך אגב, אדון,‬
‫הבגדים שלך טיפה…‬ ‫-מה?‬
‫אנשים עלולים לחשוב שאתה קוסם.‬
‫קוס…‬
‫היי, נפגשנו רק היום.‬
‫איך את יכולה לומר לי דברים כאלה?‬
‫אני מצטערת אם פגעתי ברגשותיך.‬
‫אז תביטי היטב.‬
‫בסדר.‬
‫מה אתה…‬ ‫-רק תביטי היטב.‬
‫ככה.‬
‫אחת. שתיים. שלוש.‬
‫אדון…‬ ‫-ארבע.‬
‫טה-דה.‬
‫קוקוריקו!‬
‫תרנגול.‬
‫מרשים.‬ ‫-מרשים?‬
‫מה אתה…‬
‫וואו!‬
‫אני חושב שאת צודקת.‬
‫אני קוסם.‬
‫הנה, מתנה.‬
‫תודה.‬
‫תשמרי את ה…‬
‫בבקשה לך.‬
‫ללכת? כבר?‬ ‫-כן.‬
‫אם תופיע שוב בבית שלי,‬
‫אני אתקשר למשטרה.‬
‫אה-יי!‬
‫זה אני!‬
‫אה, את יו-יי? תראי כמה גדלת.‬
‫מי אתה?‬
‫אה. באת גם לגבות את החוב שחייבים לך?‬
‫יו-יי, תיכנסי הביתה.‬
‫כן, נכון. יו-יי, תיכנסי.‬ ‫-נוכל לדבר בחוץ.‬
‫בסדר. מה שתרצי.‬ ‫-רק צאו החוצה. לכו.‬
‫בואי נדבר בחוץ.‬
‫עד לאן את רוצה שנלך? כאן זה בסדר?‬
‫אם כך, אה-יי,‬
‫אבא שלך מקשה לך על החיים, אה?‬
‫לא תפתרי כלום בכך שתסתירי אותו.‬
‫איפה הוא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אל תעשי לי את זה.‬
‫נהגתי לתת לך דמי כיס, החשבתי אותך כבתי.‬
‫את לא יכולה לשקר לי ככה בפרצוף.‬
‫תעני לי. איפה אבא שלך?‬ ‫-אדון…‬
‫אני רוצה למצוא אותו יותר מכולם.‬
‫יותר ממך.‬
‫אה-יי.‬
‫כשמגיעים לגיל שלי,‬
‫יודעים מצוין מה עובר לפרחחים כמוך בראש.‬
‫אל תקשי על העניין.‬
‫תעני לי. עכשיו.‬
‫איפה אבא שלך? תעני לי!‬
‫אמרתי שתעני לי!‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫לא באת גם בשביל הכסף?‬
‫לא.‬
‫אם באת בשביל כסף, בוא נדבר על כסף.‬
‫למה אתה שואל על אבא שלה‬ ‫אם היא לא יודעת איפה הוא?‬
‫שנדבר על כסף?‬
‫בטח, אשמח.‬
‫בוא נעשה את זה. אתה תשלם את החוב שלהם?‬
‫אתה בסדר?‬
‫עצם הזנב שלי…‬ ‫-רגע. תקום בזהירות.‬
‫טוב, אחת, שתיים, שלוש.‬
‫רגע. לאט.‬
‫את בסדר?‬
‫תעזור לי.‬
‫מה תרצי שאעשה?‬
‫אם אתה באמת קוסם, שלם עבורנו את החוב‬
‫ותוציא אותי מהגיהינום שאני חיה בו.‬
‫ואז, אאמין בך.‬
‫אנארה סומנארה.‬
‫בבקשה תגרום להם…‬
‫להיעלם.‬
‫היי, הבחור בכובע. קום.‬
‫קום, בן זונה שכמוך.‬
‫היי. אני מכיר את כל המשפחה של הילדה הזאת,‬
‫וזאת הפעם הראשונה שאני רואה אותך.‬
‫מי אתה? איך תוכל לעזור לה, בן זונה שכמוך?‬
‫אני אשלם לך.‬
‫מה?‬
‫כמה?‬
‫כמה שתרצה. הכול.‬
‫כסף!‬ ‫-כסף!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫זה מספיק?‬
‫מספיק בהחלט.‬
‫זה אולי כסף מזויף, אדוני?‬
‫אפשר לראות את המספרים הסידוריים.‬ ‫זה אמיתי.‬
‫האם אתה…‬
‫מאמין בקסם?‬
‫מאמין במה?‬
‫מה זה?‬
‫אנארה…‬
‫לא, אל תעשה את זה. זה נשרף!‬
‫סומנארה.‬
‫היי, חכה.‬
‫היי!‬
‫אמא.‬
‫חבל שאת לא יכולה לראות את זה.‬
‫כסף שנופל מהשמיים.‬
‫אוכל לחשוב על זה בתור מתנה?‬
‫האם אוכל להאמין, בגלל שחיי היו כה קשים,‬
‫שאלוהים שלח לי…‬
‫קוסם אמיתי?‬
‫כסף, זה כסף.‬ ‫-זה כסף!‬
‫גשם של כסף!‬
‫תרימו אותם!‬ ‫-מה זה?‬
‫הוא ממשיך ליפול!‬
‫זה הכול כסף!‬
‫- לשימוש כאביזר -‬
‫זה הכול כסף?‬
‫אוי בחיי!‬
‫מדהים!‬
‫כמה יש כאן?‬ ‫-מדהים.‬
‫לא נצטרך לערוך ביקורי בית הרבה זמן.‬
‫זכינו בלוטו.‬
‫היי.‬ ‫-כן.‬
‫היי, זה מזויף.‬ ‫-מה?‬
‫אלה אביזרי במה.‬
‫מה?‬
‫הם מזויפים.‬
‫כתוב שזה אביזר במה.‬
‫- אביזר במה -‬
‫אתה עושה מאיתנו צחוק? חושב שאנחנו טיפשים?‬
‫אתה לא רציני.‬
‫מה?‬ ‫-היי.‬
‫תפסיקו!‬ ‫-תישאר למטה!‬
‫תענה לי!‬ ‫-היי, מספיק.‬
‫לעזאזל.‬
‫אה-יי, תודיעי לי‬ ‫ברגע שתיצרי קשר עם אבא שלך.‬
‫זה הסיכוי היחיד שלך.‬
‫לעזאזל.‬
‫בואו.‬
‫אדון…‬
‫אתה בסדר?‬
‫את רואה? הצלחתי שוב, נכון?‬
‫גרמתי להם להיעלם.‬
‫אה-יי.‬
‫זה השם שלך.‬
‫זה אומר שאת עדיין ילדה, אפילו שאת בוגרת.‬
‫אתה זה…‬
‫שעדיין ילד,‬
‫אפילו אם אתה מבוגר.‬
‫אה-יי.‬
‫תבואי לבימת ההופעות שלי?‬
‫אלמד אותך קסמים.‬
‫לא, אני לא אבוא.‬
‫אף פעם.‬
‫לא, את תבואי בסוף.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫את כבר נתונה…‬
‫תחת הכישוף שלי.‬
‫לך.‬
‫ו…‬
‫אל תבוא לראות אותי שוב לעולם.‬
‫"אוכל ללמד אותך אם רק תאמיני‬
‫אני מרגיש שאני כמעט שם‬
‫זה כואב כי את נראית במצוקה‬
‫נגררת אל העצבות‬
‫חייתי באפלה זמן רב כל כך‬
‫אז אני לא ממש צריכה את האור‬
‫אני מרגישה שאין לנו ברירה‬
‫אלא לחיות את החיים‬
‫בדרך שלנו‬
‫היית מבינה אותי אם היית במקומי‬ ‫-היית מבין אותי אם היית במקומי‬
‫כל הדברים שאני רוצה נואשות‬
‫רק מעציבים אותי‬
‫יש לי משאלה‬
‫שבחיי היום יום שלי‬
‫אהיה יציבה‬
‫המתנה אינסופית‬ ‫-המתנה אינסופית‬
‫מעייפת אותי‬ ‫-מעייפת אותי‬
‫חלום שילבלב ביום מן הימים‬ ‫-חלום שילבלב עכשיו‬
‫עליי לקבור אותו בלבי‬ ‫-עליי לקבור אותו בלבי‬
‫ולעבור את היום‬ ‫-ולעבור את היום‬
‫נסה להבין‬ ‫-נסי להבין‬
‫את דבריי‬ ‫-את דבריי‬
‫גם אם לא היום‬ ‫-גם אם לא היום"‬
‫שלום.‬
‫מופע הקסמים…‬
‫נגמר.‬
‫המופע שגרם ללבי להלום לרגע…‬
‫הסתיים.‬
‫אף אחד לא שמע ממנה‬ ‫מאז שהיא עברה לגור אצל חברה.‬
‫מישהו ראה את סאו הא-יון‬ ‫או יודע איפה היא יכולה להיות?‬
‫אמא שלה מודאגת מאוד,‬
‫אז דווחו לי מיד אם תשמעו משהו.‬
‫תתכוננו לשיעור.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫- אם לא תלך היום, תצטרך לרוץ מחר -‬
‫התחלת להתכונן לבחינות אמצע הסמסטר?‬
‫אה, לא.‬
‫ואתה?‬ ‫-גם אני לא.‬
‫אני עסוק מאוד.‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫בעצם…‬
‫אוכל לשאול את אחד הספרים האלה‬ ‫אם זה בסדר מצדך?‬
‫ספר שאתה לא צריך היום.‬
‫אני צריך את כולם היום.‬
‫אתה תעבור על כל זה היום?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫אני הולך אחר כך לספרייה.‬
‫תוכלי לשאול ממני ספר שם.‬
‫היי, קים סו.‬ ‫-כן?‬
‫את יודעת שהיום זה היום.‬
‫אולי נלך ביום אחר? נראה שיירד גשם.‬
‫אז מה.‬
‫כלומר, אנחנו באמת חייבות ללכת‬
‫למקום המפחיד הזה ביום שכזה?‬
‫למי אכפת, אה?‬
‫שמיים קודרים‬
‫דווקא מתאימים לאווירה בפארק.‬
‫למה אני מנסה בכלל…‬
‫טוב, שימו לב.‬
‫באק הא-נה, יוטיוברית,‬
‫תחשוף כל פרט ופרט שנוגע‬
‫לקוסם המסתורי והנאה.‬
‫יש לך חוצפה…‬
‫בסדר.‬
‫בוא נלך אחר כך לספרייה ביחד.‬
‫מגניב.‬
‫טוב.‬
‫לא, זה לא זה.‬
‫וואו.‬
‫מה אם תופיע כאן רוח רפאים אמיתית?‬
‫הלו?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫הלו?‬
‫אין כאן אף אחד?‬
‫אני לא חושבת שיש כאן מישהו.‬ ‫-כן.‬
‫בואי.‬
‫היי, תאטי קצת.‬
‫בואי הנה.‬
‫אוי, נו…‬
‫תסתכלי על המקום הזה.‬
‫יש כאן חדר.‬ ‫-בחיי…‬
‫הלו?‬
‫היי. זה כנראה התוכי שמשמש לו בהופעות.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫היי, בואי נגרום לו לדבר.‬
‫היי. איך קוראים לך?‬
‫היי.‬
‫תגיד שלום כשאתה רואה מישהו.‬
‫היי, תפסיקי. זה לא בנאדם.‬
‫תראי איך עושים את זה.‬
‫שלום, ברוך הבא.‬
‫מה את עושה?‬
‫זה לא זה?‬
‫יהיה נהדר אם אצליח לצלם אותו מדבר.‬
‫היי. תגיד דבר אחד.‬
‫תחזור אחריי.‬
‫"אידיוט."‬
‫"מטומטם."‬
‫דפוק.‬
‫נראה שהוא לא מדבר.‬
‫תודה.‬
‫את יכולה להסתכל גם בזה.‬
‫אני יכולה? באמת?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את מתנשאת עליי?‬
‫את חושבת שאם אחלוק איתך‬ ‫את הספרים, הדירוג שלי יהיה בסכנה?‬
‫בגללך?‬ ‫-לא. זה לא מה שאמרתי.‬
‫בחיי. מעצבן אותי אפילו לחשוב על זה.‬
‫קחי את זה.‬
‫- בעיות צפויות -‬
‫מצטערת.‬
‫כלומר, תודה.‬
‫רוצה להקשיב?‬
‫זה…‬
‫"זה זמן טוב‬
‫להיות ביחד, זה לצד זה‬
‫לא למהר מדי‬
‫לא להיחפז מדי‬
‫ואת אדם טוב, ממש‬
‫אפילו שאיני מכיר אותך היטב‬
‫את אדם טוב עבורי‬
‫מה שאני אומר‬
‫זה שאני רוצה להכיר אותך יותר‬
‫אני רציני יותר‬
‫מכפי שאת חושבת‬
‫הו, כל לילותיי‬
‫מלאים בך‬
‫אני כבר לא יכול‬
‫להכיל‬
‫את התחושה הזו‬
‫אני מרגיש שהעולם מעודד אותי‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫אנחנו, באור השמש הזה‬
‫וברוח‬
‫תרצי ללכת?‬
‫נלך לאן שתרצי‬
‫תרצי ללכת איתי?"‬
‫איל-דונג.‬
‫מה קרה?‬
‫אה, מצטער.‬
‫אתה לא הולך הביתה?‬
‫כן. כדאי.‬
‫למה אתה אוסף את כל הדברים האלה?‬
‫היי. תחזירי את זה למקום.‬
‫וואו.‬
‫היי. תרימי את זה, מהר.‬
‫מעניין.‬
‫אלה רישומי קסמים?‬
‫מגניב.‬
‫אדון.‬
‫אתה באמת טוב בקסמים?‬
‫צריך להתאמן המון‬ ‫כדי שהטריקים האלה ייראו אמיתיים, נכון?‬
‫אתה יודע, קסמים זה עניין של מיומנות, נכון?‬
‫אין כזה דבר, "טריק".‬
‫אני לא טכנאי.‬
‫אני קוסם.‬
‫בחייך.‬
‫אז תראה לי אותם.‬
‫מסתובבת שמועה, אתה יודע.‬
‫שאתה גורם לאנשים להיעלם.‬
‫וגם, כשאתה מבצע את קסם הניסור לחצי,‬
‫אתה באמת מנסר את הבנאדם‬
‫ואחר כך מרכיב אותו מחדש.‬
‫מצחיק, אה?‬
‫את באמת רוצה לראות את הקסם שלי?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫תרצי לנסות?‬
‫תוכלי לבדוק בעצמך אם השמועה…‬
‫נכונה או לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם כך,‬
‫מה תרצי לנסות קודם?‬
‫אם תצטרכי עוד ספר,‬
‫תוכלי לשאול ממני גם מחר. בספרייה.‬
‫אני לא יכולה מחר.‬
‫מה לגבי מחרתיים?‬
‫אני גם לא יכולה.‬
‫אני שוב עובדת.‬
‫את ממש עסוקה.‬
‫את פנויה בסוף השבוע, אם ככה?‬
‫כן.‬
‫אז בואי נקבע דייט, החל מהסופ"ש הזה.‬
‫מה?‬
‫אם נתחיל לצאת,‬
‫האם החוסר שלך בדאגות כספיות…‬
‫יצליח לחפות על חסרונותיי?‬
‫האם אוכל לספר לך‬
‫שלקחתי בהיחבא את המחברת שזרקת…‬
‫כדי ללמוד בעזרתה?‬
‫טוב…‬
‫אם ככה…‬
‫כן.‬
‫זה ממש פתאומי. אני לא יודעת מה לומר.‬
‫זה לא שאני לא מחבבת אותך.‬
‫אני פשוט לא במקום מתאים בחיים שלי‬ ‫לצאת עם בנים.‬
‫המשפחה שלי…‬
‫כלומר, יש המון סיבות.‬
‫מה שאני אומרת זה…‬
‫כן, בחייך. סתם צחקתי.‬
‫את מביכה אותי‬ ‫כשאת לוקחת את זה כל כך ברצינות.‬
‫היום בלילה תכעסי על עצמך כשתחשבי על זה.‬
‫יהיה לך לא נעים.‬
‫כן, נכון.‬
‫אז ביי.‬ ‫-אוקיי, ביי.‬
‫חכי. תחזיקי.‬
‫ביי.‬
‫את חושבת שהצללים‬
‫עוקבים אחר העצמים?‬
‫זה לא מובן מאליו?‬
‫אולי לא כל כך.‬
‫תראי.‬
‫וואו.‬
‫זה די מרשים.‬
‫כן? עכשיו…‬
‫מה לגבי זה?‬
‫מה זה?‬
‫מגניב.‬
‫אבל אתה יודע…‬
‫אפילו ילדים קטנים יודעים…‬
‫שזה בסך הכול טריק.‬
‫לפעמים, השאלה אם את מאמינה או לא,‬
‫חשובה יותר מהשאלה האם זה אמיתי או לא.‬
‫ככה.‬
‫אם ככה…‬
‫קדימה, תדקור אותו.‬
‫את הצל שלי.‬
‫השתגעת?‬
‫האם את…‬
‫מאמינה בקסם?‬
‫לא. בכלל לא.‬
‫את הבאה בתור.‬
‫את רוצה לדעת אם השמועות עליי…‬
‫נכונות או לא?‬
‫אתה מכיר במקרה את סאו הא-יון?‬
‫שמעתי שהיא נעדרת.‬
‫עשית לה משהו?‬
‫מה היא אומרת, לעזאזל?‬
‫מאיפה אתה מכיר…‬
‫את יון אה-יי?‬
‫אראה לך את הקסם בפעם הבאה.‬
‫בחייך, אל תהיה כזה.‬
‫אדון!‬
‫אה, וגם…‬
‫תגידי לאה-יי…‬
‫שאני מחכה לה.‬
‫מה הוא אמר כרגע?‬
‫יון אה-יי?‬
‫- מקום ראשון‬ ‫נה איל-דונג -‬
‫- תעודת הצטיינות אקדמית -‬
‫אז בואי נקבע דייט, החל מהסופ"ש.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫אוי אלוהים…‬
‫איך אוכל להסתכל לה בפרצוף מחר?‬
‫מה אעשה?‬
‫אלוהים.‬
‫"מספר אנשים." אין צורך בהא הידיעה.‬
‫יש לפרש זאת‬
‫כ"אין רבים אחרים שדומים לו".‬
‫מתי חזרת הביתה, אבא?‬ ‫-היית מרוכז מדי ולא שמת לב.‬
‫כן, סליחה.‬
‫אתה איל-דונג, הטוב מכולם.‬ ‫אתה לא צריך להתנצל.‬
‫- מגזין כלכלי -‬
‫- בנו הבכור של השופט בדימוס נה איק-ג'ון -‬
‫משפחה לא יכולה להפוך למותג ברמה עולמית‬
‫אם רק אחד מבני המשפחה הוא מצטיין.‬
‫זה הופך זאת ליותר יקר ערך.‬
‫אתה מבין, נכון?‬
‫אני תמיד מודע לזה.‬ ‫-יפה.‬
‫אה. מה אתה עושה כאן?‬
‫באתי לעודד את הבן שלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫בוא, אל תסיח את דעתו.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה תרצה לקבל אחרי המבחן?‬
‫אה-יי…‬
‫מה?‬
‫אה. אייפאד.‬
‫שלי מקולקל.‬
‫אה, אייפאד. בסדר, אזמין לך מיד.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫זאת עובדה, כל מה שהיא קשורה אליו‬ ‫לא נעים בצורה מוזרה.‬
‫היא אוהבת מדי כסף, והשקר המחוצף שלה…‬
‫לעזאזל. זה מציק לי.‬
‫אבל עדיין…‬
‫איזו סיבה יש לה לבקר‬ ‫במקום שגר בו גבר מפוקפק?‬
‫יכולה להיות אחת משתי סיבות.‬
‫כסף או אהבה.‬
‫על מה אתן מדברות?‬ ‫-שום דבר.‬
‫היי, יש איזה קוסם מוזר שגר בפארק השעשועים,‬
‫אני חושבת שיון אה-יי קשורה אליו איכשהו.‬
‫למה את מתכוונת? דברי בבירור.‬
‫אולי הוא מממן אותה.‬
‫זה הכול חשוד מאוד. מטריד מאוד, נכון?‬
‫כן.‬
‫את מטרידה מאוד.‬
‫כמעט האמנתי לך.‬
‫אני מבין שאת לא מחבבת אותה,‬
‫אבל בפעם הבאה, תדברי רק על מה שראית.‬
‫אל תמציאי דברים סתם.‬
‫שיהיה.‬
‫היי, יון אה-יי.‬
‫תבקרי בפארק השעשועים אם יהיה לך זמן.‬
‫הקוסם אמר לי לומר לך…‬
‫שהוא מחכה לך נואשות שתבואי.‬
‫למה אתה מעמיד אותי בכזה מצב לא נעים?‬
‫למה אתה גורם לאי הבנות…‬
‫בחיים שלי?‬
‫אי הבנות?‬
‫אילו אי הבנות, למשל?‬
‫למה…‬
‫אתה רוצה שאבוא הנה?‬
‫למה? פשוט מאוד.‬
‫כי אני מחבב אותך.‬
‫מה אמרת?‬
‫ובכן…‬
‫אני פשוט מחבב אותך.‬
‫אני מצטערת, אבל…‬
‫אין לי זמן להתלוצץ איתך.‬
‫אני לא מתלוצץ.‬
‫החיים שלי מספק בבלגן גם בלעדיך.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫איך אתה תעזור לי?‬
‫עם הכסף המזויף שלך?‬
‫לא.‬
‫אני רק…‬
‫רוצה שהתקופה הזו,‬ ‫שבה אין לי שליטה על כלום,‬
‫תעבור מהר.‬
‫זה מה שאני רוצה עכשיו.‬
‫מה שאת צריכה כעת…‬
‫זה מישהו שיקשיב לסיפור שלך.‬
‫המחשבות נותרות כלואות בתוך הראש שלך,‬
‫ושום דבר לא יוצא החוצה.‬
‫אין פלא שהלב שלך נעשה כבד יותר ויותר.‬
‫אני טועה?‬
‫מי את רוצה שהוא יהיה?‬
‫המישהו שתיפתחי בפניו?‬
‫אשלח אותו אלייך.‬
‫מה?‬
‫הודעות הטקסט שכתבת.‬
‫היא עוד לא קראה אותן.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫האם את…‬
‫מאמינה בקסם?‬
‫תחזיר את זה. מה אתה עושה?‬
‫תחזיר לי את הטלפון!‬
‫אמא. היום הוא היום הראשון של כיתה י"א.‬
‫אולי באמת יש לי מזל, כמו שהמורה אמר.‬
‫אני חושבת שזו תהיה עוד שנת לימודים נהדרת.‬
‫אז אל תדאגי לי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫- הודעות -‬
‫- אמא שלי, אבא -‬
‫- תיכון סי-וון‬ ‫יון אה-יי -‬
‫- ‬‫אמא -‬
‫- הודעה נקראה -‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫אדון…‬
‫מה אתה?‬
‫אני?‬
‫אני קוסם.‬
‫אתה משקר. שטויות. שקרן!‬
‫אמא שלי…‬
‫כבר מתה!‬
‫אני פשוט מחבב אותך.‬
‫הוא מממן אותה.‬
‫זה הכול חשוד מאוד.‬
‫אמא!‬
‫אמא…‬
‫לפעמים, יש פרידות שקשות יותר ממוות.‬
‫אמא…‬
‫כאב לי פחות להאמין שהיא מתה…‬
‫מאשר להודות…‬
‫שהיא נטשה אותי.‬
‫- המשפחה שלי, אבא, אמא שלי -‬
‫- אבא, אמא שלי -‬
‫זה לא ש…‬
‫שאמא בוחרת לא להיות איתי.‬ ‫היא פשוט לא יכולה לחזור.‬
‫אמא.‬
‫באמת קיבלת את ההודעות שלי?‬
‫אני יודעת שזה לא הגיוני,‬
‫אבל אני כל הזמן מתחרטת על זה.‬
‫האם אי פעם…‬
‫כתבתי לך שאני אוהבת אותך?‬
‫מה זה?‬
‫אמרת לי לדבר רק על דברים שראיתי.‬
‫אה, ותוכלי להגיד לאה-יי…‬
‫שאני מחכה לה?‬
‫כלומר, מזל שצילמתי את זה.‬
‫היי. זה לא מזכיר לך משהו?‬
‫כן.‬
‫סעיף 307 לחוק הפלילי.‬
‫"אדם שמוציא דיבתו של אדם אחר‬ ‫ללא סיבה או בתואנת שווא‬
‫עלול להישפט לעד שנתיים בכלא…‬
‫או לשלם קנס בסך חמישה מיליון וון."‬
‫אם כך…‬
‫כדאי שתיזהרי.‬
‫מה…‬
‫הוא משוויץ לי שאבא שלו הוא התובע הכללי…‬
‫רגע, הוא בצד של אה-יי?‬
‫זה משהו שאי אפשר לדבר עליו בכיתה?‬
‫כן.‬
‫המורה יגיע עוד מעט.‬
‫איל-דונג.‬
‫אני מודה לך על הכול, אבל…‬
‫תקשיבי.‬
‫כן?‬
‫כמה קשה תהיה לדעתך בחינת‬ ‫אמצע הסמסטר במתמטיקה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אצטרך לראות אותה‬ ‫כדי לדעת מה רמת הקושי של השאלות.‬
‫למה אתה שואל?‬
‫את יכולה…‬
‫להיכשל בכוונה?‬
‫כדי שאהיה ראשון בכל המקצועות.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני אשלם לך.‬
‫כדי שתיכשלי בבחינה.‬
‫מה?‬
‫את לא…‬
‫צריכה כסף?‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬