‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫תגידו, שמעתן את השמועה?‬
‫איזו שמועה?‬
‫מכירות את פארק השעשועים הקטן‬ ‫על הגבעה בשכונה שלנו?‬
‫כן. הוא נסגר מזמן.‬ ‫-כן.‬
‫השמועה מספרת‬
‫שגר שם קוסם, קוסם נאה מאוד.‬
‫באמת? מישהו גר במקום הקודר הזה?‬
‫ועוד קוסם נאה?‬
‫אה, וגם שמעתי…‬
‫שהקוסם הזה מטורף לחלוטין.‬
‫נכון.‬
‫שמעתן שהקוסם הזה יודע לעשות קסם אמיתי?‬
‫קסם אמיתי?‬
‫במהלך קסם הניסור לחצי,‬
‫הוא באמת ניסר…‬
‫בקסם שבו הוא גורם למישהו להיעלם,‬
‫האדם…‬
‫נעלם באמת.‬
‫באמת?‬
‫ו…‬
‫לפני שהוא מתחיל בביצוע קסם,‬
‫הוא תמיד…‬
‫בוהה לתוך עיניו של האדם השני…‬
‫ושואל…‬
‫"האם אתה…‬
‫מאמין…‬
‫בקסם?"‬ ‫-בקסם?‬
‫"סיפור שלו קשה להאמין‬
‫פנים שרואים רק בחלומות‬
‫סיפור מוזר ומדהים‬
‫שכמותו מחכים לשמוע‬
‫לפחות פעם בחיים‬
‫אני רוצה לרקוד ריקוד‬
‫מפחיד אבל גם מכשף‬
‫אני רוצה ללכת לאן שהדרך המפותלת תוביל אותי‬
‫דרך ללא התחלה או סוף‬
‫זה לא חלום, זה הדמיון שלך‬
‫זו האפלה שמתחת לאור‬
‫נהפוך הכול‬
‫את כל מה שאנו מאמינים בו‬
‫נעשה בלגן וניתן לחלומות להימשך‬
‫זה לא חלום, זה הדמיון שלך‬
‫צבוט את עצמך‬
‫עשה צעד בכל כיוון שהוא‬
‫בואו נעשה בלגן ונמשיך הלאה‬
‫בואו נמשיך הלאה‬
‫האתמול לא היה קיים‬
‫בשום מקום, אף פעם‬
‫פניו האמיתיים של העולם…‬
‫שקיימים מתחת לפני השטח‬
‫זה לא חלום, זה הדמיון שלך‬
‫זו האפלה שמתחת לאור‬
‫נהפוך הכול‬
‫את כל מה שאנו מאמינים בו‬
‫בואו נעשה בלגן‬
‫ונמשיך הלאה‬
‫בואו נמשיך הלאה‬
‫נע הלוך ושוב וחוזר ו…‬
‫אני לא חולמת‬
‫הכול נראה שונה‬
‫זה לא חלום‬
‫זה הדמיון שלך‬
‫זו האפלה שמתחת לאור‬
‫נהפוך הכול‬
‫את כל מה שאנו מאמינים בו‬
‫בואו נעשה בלגן‬
‫וניתן לחלומות להמשיך‬
‫אתם לא בחלום‬
‫זה הדמיון שלכם‬
‫צבטו את עצמכם‬
‫עשו צעד לכל כיוון שהוא‬
‫בואו נעשה בלגן ונמשיך הלאה‬
‫בואו נמשיך הלאה‬
‫- אנארה סומנארה: צלילי הקסם -‬
‫- פרק 1‬ ‫האם את… מאמינה בקסם? -‬
‫אתם נהנים?‬
‫ככה נראה.‬
‫עוד מעט אתם מסיימים תיכון, ואתם מדברים,‬ ‫לא אכפת לכם שאני כאן.‬
‫מה הולך כאן? מה זה?‬
‫אוי לא.‬
‫מה, אתם מפחדים שאהיה המחנך שלכם?‬
‫איזו הקלה.‬
‫נכון מאוד, מה שלא ציפיתם לו התגשם.‬
‫מה?‬ ‫-הלך עלינו.‬
‫אתם מתרגשים מזה שדיקאן התלמידים‬ ‫הוא המחנך שלכם? בסדר.‬
‫אני אוודא שתתקבלו לאוניברסיטה.‬
‫מרוצים?‬ ‫-לא, אנחנו לא.‬
‫זה היום הראשון ללימודים,‬ ‫בואו נבדוק נוכחות.‬
‫קים סו-הי.‬
‫מה…‬
‫תודה.‬
‫באק הא-נה.‬
‫כן.‬
‫סאו הא-יון.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. יון אה-יי.‬
‫יון אה-יי.‬
‫היא לא נמצאת?‬
‫ועוד ביום הראשון. התחלה נהדרת.‬ ‫בחיי…‬
‫איחרת. לאן את הולכת?‬
‫תעמדי שם עד שאסיים.‬
‫גם אתה תעמוד שם!‬
‫- נה איל-דונג -‬
‫אז אתה איל-דונג.‬
‫נה איל-דונג,‬ ‫התלמיד המצטיין ביותר בכל ביה"ס.‬
‫אני מניח ששמות כן משנים.‬
‫נעים לי מאוד. שמי "הדיקאן".‬
‫מה, ברצינות?‬
‫אני צוחק.‬
‫למה אתם לא צוחקים? מותר לכם לצחוק.‬
‫בסדר, אז דיברת עם המנהל?‬
‫מה הוא אמר?‬
‫הוא רק אמר לי להמשיך להצטיין.‬
‫להמשיך להצטיין?‬
‫כלומר, להמשיך את מה שאתה עושה.‬ ‫מעודד מאוד.‬
‫אין לך יותר לאן לשאוף.‬
‫טוב, תמצא מקום ושב.‬
‫לכי שבי גם את. יש לך מזל.‬
‫גורמים לי להתחיל את הבוקר בצעקות.‬
‫בוקר טוב משמעו יום טוב.‬
‫נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אמא. היום הוא היום הראשון של כיתה י"א.‬
‫פספסתי את האוטובוס ואיחרתי לשיעור,‬
‫אבל לא נענשתי, בזכות חבר לכיתה.‬
‫אולי באמת יש לי מזל, כמו שהמורה אמר.‬
‫- קחו רק כמה שתוכלו לאכול‬ ‫בבקשה לא לבזבז מזון -‬
‫אה, סליחה.‬
‫אמא.‬
‫אני חושבת שזו תהיה עוד שנת לימודים נהדרת.‬
‫אז,‬
‫אל תדאגי לי.‬
‫היי, תיזהרי לאן את הולכת.‬
‫זה לא היום שלי.‬
‫היי, נה איל-דונג.‬
‫חברתך לשולחן אילמת?‬
‫לא יודע. עוד לא דיברתי איתה.‬
‫לא, אמרתי לך.‬
‫היא אולי נראית מוזרה,‬ ‫אבל היא מקבלת ציונים טובים, נכון?‬
‫למה את שואלת אותי?‬
‫אה, אתה לא יודע?‬
‫אתה המצטיין בכל המקצועות,‬ ‫אבל אה-יי מנצחת אותך במתמטיקה.‬
‫אז הנחתי שאתה מכיר אותה.‬
‫באמת? קשה להאמין עליה.‬
‫קים סו-הי.‬ ‫-כן?‬
‫כדאי שתרדי במשקל‬ ‫אם את רוצה להתקבל לאוניברסיטה.‬
‫מה?‬
‫זה טוב.‬
‫- שערי האוניברסיטה צרים, אבל אנחנו רזים -‬
‫חזרו למקומותיכם.‬
‫ממתי ציונים קשורים לכושר גופני?‬
‫באיזה עולם אנחנו חיים?‬
‫זה המוטו של הכיתה.‬
‫אני לא חושב שלמישהו מכם תהיה בעיה עם זה,‬ ‫מלבד לבו-היונג.‬
‫זה נורא!‬
‫למה, המצפון שלך מטריד אותך?‬
‫טוב, המורה למתמטיקה נמצא בשירותים,‬ ‫אז תחכו קצת.‬
‫הוא מחרבן. זה ייקח קצת זמן.‬
‫אוי אלוהים…‬ ‫-אל תגידו לו שאמרתי.‬
‫טוב.‬ ‫-להתראות.‬
‫איפה את לומדת מתמטיקה?‬
‫כאילו, שיעורים פרטיים?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫זה לא הגיוני שאני פחות טוב ממך.‬
‫את לא חושבת?‬
‫זה יהיה הגיוני אם המורה שלי פחות טוב‬
‫מהמורה שלך.‬
‫זו הסיבה.‬
‫- דרושים עובדים למשרה חלקית‬ ‫שעות גמישות -‬
‫אמא. אני מנצלת את הזמן ללמוד‬ ‫גם בזמן העבודה.‬
‫אפילו אם לא אתקבל לאוניברסיטה,‬
‫אני עדיין רוצה ציונים טובים.‬
‫מה את עושה?‬
‫מצטערת. אני רק…‬
‫אין צורך להיבהל.‬
‫צריך לזרוק את פסולת המזון בנפרד,‬ ‫אחרת יקנסו אותנו.‬
‫אה, נכון.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫נו? מה דעתך על העבודה?‬
‫כן, היה לי כיף.‬
‫את טובה בזה יותר מכפי שאת נראית.‬
‫חבל שאת עובדת רק יום אחד.‬
‫אם תעסיק אותי, אוכל להמשיך לעבוד כאן.‬
‫תוכלי להתחיל מחר?‬
‫כן‬ ‫-כן? מצוין.‬
‫הבחור שעבד כאן עזב באופן פתאומי.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫בואי נראה. 48,000 וון, נכון?‬
‫כן, 48,000.‬ ‫-הנה.‬
‫נתתי לך תוספת של 2,000 וון. נתראה מחר.‬
‫תודה.‬
‫נתראה מחר.‬
‫אל תאחרי.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫עשרה קילוגרם אורז,‬
‫ראמיון,‬
‫ביצים,‬
‫ו…‬
‫טייטס.‬
‫- חמישים אלף וון -‬
‫האם את…‬
‫מאמינה…‬
‫בקסם?‬
‫אין לי אוויר.‬
‫אה-יי!‬
‫אני מצטערת.‬
‫איחרתי כל כך. פחדת?‬
‫את זאת שמפחדת, לא אני.‬
‫זה נכון.‬
‫פשוט פגשתי איזה איש משוגע בדרך הביתה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫דרך אגב, סגנון הלבוש הזה פופולרי‬ ‫בקרב תלמידות בימינו?‬
‫אה? זה טרנד?‬
‫אה, נכון.‬
‫הכסף שלי.‬
‫ה-50,000 וון שלי!‬
‫איבדת את השכר שלך מהעבודה?‬
‫כן.‬
‫את בטח רעבה.‬
‫בואי אכין לך משהו.‬
‫בואי.‬
‫היום הגישו אורז ג'ג'אנג‬ ‫בארוחת הצהריים בביה"ס.‬
‫כן? היה טעים?‬
‫אכלתי שלוש קערות.‬
‫באמת?‬
‫אז אני לא רעבה בכלל.‬
‫עדיין…‬
‫אה-יי,‬
‫שלוש ארוחות ביום, בוקר צהריים וערב,‬
‫כוללות אותו מספר קלוריות‬ ‫כמו ארוחה אחת גדולה, נכון?‬
‫אז אם אוכל עוד זה יהיה יותר מדי.‬ ‫לא נראה לך?‬
‫אוי, את.‬
‫אני הולכת לישון.‬
‫בסדר. לילה טוב.‬
‫מה זה?‬
‫- הזמנה -‬
‫היי, את בבית? צאי החוצה לרגע.‬
‫אני באה.‬
‫שלום.‬
‫אני מחכה כבר המון זמן שתשלמי את שכר הדירה.‬
‫את יודעת בכלל כמה את חייבת לי כבר?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אשלם לך בקרוב. אני מבטיחה.‬
‫אבא שלי הבטיח לי שהוא ישלח לי את הכסף.‬
‫עשי לי טובה, נמאס לי לשמוע על אבא שלך‬ ‫שאף פעם לא בא הביתה.‬
‫תגידי את האמת. את בקשר עם אבא שלך?‬
‫כן, כמובן. אני בקשר איתו.‬
‫הנה פירוט השיחות. רק רגע.‬
‫לא משנה, לא אכפת לי‬ ‫אם אבא שלך בא הביתה או לא.‬
‫אמרת שתשלמי לי השבוע.‬
‫אם לא תשלמי שכר דירה‬ ‫של חודש אחד לפחות עד סוף השבוע,‬
‫אני אלך לסוכנות הנדל"ן‬ ‫ואשכיר את המקום הזה.‬
‫אני רצינית!‬
‫אני מצטערת.‬
‫אף אחד אחר לא היה מסכים לסבול את זה…‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זה הכול בגללך, נכון?‬
‫בגללי?‬
‫כלומר,‬
‫בהית בה בכזו אינטנסיביות‬
‫שחוררת אותה.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫לא אכפת לי אם יש לה חורים בטייטס.‬
‫סו-הי, אמרתי את המילה "טייטס"?‬
‫לא, לא אמרת.‬
‫חתיכת סוטה.‬
‫לכו תלמדו וזהו.‬
‫בחיי.‬
‫אתה לך תלמד.‬
‫בואי נגיד שאתמול היא נפלה בדרך לביה"ס.‬
‫למה היא לא לובשת היום טייטס חדשים?‬
‫נכון? זה מוזר, נכון?‬
‫אולי…‬
‫אין לה כסף.‬
‫לא יכול להיות. אף אחד לא כזה עני…‬
‫מה, יכול להיות?‬
‫הם אפילו לא כאלה יקרים.‬
‫היי.‬
‫בא לך לעשות משהו כיפי?‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫מה יש, הא-נה? איבדת משהו?‬
‫אה? כן. היי, נה איל-דונג.‬
‫ראית במקרה שטר של 50,000 וון?‬
‫לא.‬
‫הוצאתי אותו כדי ללכת לחנות,‬ ‫ואני בטוחה שעברתי דרך כאן.‬
‫אני חושבת שהפלתי אותו.‬
‫אבל הוא לא כאן.‬
‫זה מוזר.‬
‫לאן הוא נעלם?‬
‫הוא היה על הרצפה.‬
‫אני מצאתי אותו.‬
‫זה לא כאילו שגנבתי אותו.‬
‫טוב, זה מה יש.‬
‫אניח שפשוט תרמתי למישהו נזקק.‬
‫יש לה חתיכת אומץ.‬
‫היא לא יודעת שצילמתי אותה לוקחת את הכסף.‬
‫תורידי את הקול. היא תשמע אותך.‬
‫הכסף הזה לא מלוכלך.‬
‫מה שמלוכלך…‬
‫זה אני.‬
‫קל יותר לחשוב על זה ככה.‬
‫וואו, זה כזה יפה!‬
‫חכי.‬
‫כשחברת הצעצועים שלי תרוויח כסף,‬
‫אבנה לך בית בדיוק כזה.‬
‫והמשפחה שלך תוכל לגור שם באושר.‬ ‫-באמת?‬
‫תבטיח לי, אבא.‬
‫אני מבטיח.‬
‫זה כל כך יפה.‬
‫"תמיד אמרתי לעצמי‬
‫לא לבכות‬
‫אפילו כשאני עצובה‬
‫מפחדת שמישהו ידע‬
‫מה אני חושבת‬
‫כשהכול הוא שקר‬
‫יום אחד בעתיד‬
‫אהיה מאושרת כמו בסיפור אגדה"‬
‫אה-יי!‬
‫"האם החיוכים‬
‫שימחקו את הכאב‬
‫יבואו לחבק אותי?‬
‫כשהיום הזה יגיע‬
‫הלוואי שאחזה באהבה‬
‫שאותה חיפשתי נואשות"‬
‫היי, מתוקה!‬ ‫-אבא!‬
‫"מבלי שאצטרך להירדם‬
‫מי ייתן שנהיה יחד‬
‫בכל יום ויום"‬
‫אה, מה זה?‬
‫הכנתי את זה.‬
‫"קרוב יותר מנשימות ליבי"‬
‫אמא.‬
‫"הדחקה היא הדבר הקל ביותר‬
‫כי אני יודעת שזה לעולם לא יהיה שלי‬
‫הלוואי שיום אחד‬
‫זה יופיע‬
‫מולי‬
‫בבקשה"‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני צריכה למצוא את השטר הזה.‬
‫תודה שנענית להזמנתי.‬
‫אגמול לך‬
‫במופע הקסמים הכי טוב שראית.‬
‫גברתי.‬
‫סליחה?‬
‫מה? זה מוזר.‬
‫באת בגלל שהזמנתי אותך.‬
‫אני מצטערת, אבל זרקתי את ההזמנה לפח.‬
‫אל תשקרי לי.‬
‫את מחזיקה אותך בידך…‬
‫ברגע זה.‬
‫מה? זה…‬
‫אני בטוחה שזרקתי אותה לזבל אתמול.‬
‫זרקת אותה?‬
‫היא חשובה מדי מכדי לזרוק אותה.‬
‫הנה.‬
‫- הזמנה -‬
‫את יודעת…‬
‫חזרת הנה כי הטלתי עלייך את הקסם שלי.‬
‫לא נכון.‬
‫הכסף שלי, שלקחת ממני אתמול.‬
‫באתי לקבל אותו בחזרה.‬
‫אה, הכסף הזה? חכי רגע.‬
‫זה?‬
‫טה-דה.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫זה לא מגניב וזה לא משעשע.‬
‫אז תפסיק עם השטויות,‬
‫ותחזיר לי את הכסף.‬
‫טוב, בסדר, כלומר,‬
‫מה מרשים כל כך בכסף שנעלם, אה?‬
‫אז מה דעתך…‬
‫על זה?‬
‫אנארה סומנארה.‬
‫הנה.‬
‫קחי את זה.‬
‫אל תפתה אותי עם כסף.‬
‫למה שאקח את זה?‬
‫אני…‬
‫אני לא מישהי שלוקחת כסף של אחרים.‬
‫גם לי לא ממש אכפת מכסף של אחרים, אז…‬
‫הנה.‬
‫קחי אותו. זה הכסף שלך.‬
‫חכי.‬
‫את מתכוונת לברוח ממני שוב, נכון?‬
‫אז כדאי ש…‬
‫תקשרי את השרוכים שלך היטב.‬
‫וגם…‬
‫תסתכלי ישר לפנים כשאת רצה‬
‫כדי שלא תיפלי כמו אתמול.‬
‫הם מגניבים.‬
‫הטייטס שלך עם הבועות.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נאכל, יו-יי.‬
‫זה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫יו-יי.‬ ‫-כן?‬
‫מעתה והלאה, תשאירי מקום לארוחת הערב‬
‫אפילו אם מגישים אורז ג'ג'אנג‬ ‫לארוחת צהריים.‬
‫התחלתי לעבוד שוב.‬
‫טוב.‬
‫- אורז -‬
‫אה-יי.‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו עשירות, נכון?‬
‫די כבר.‬
‫אנחנו כבר בי"א. תורידי את זה. זה נדוש.‬
‫אמרתי שתורידי את זה.‬
‫אוי, מצטערת.‬
‫את לא רוצה חורים בטייטס החדשים שלך.‬
‫היי, חכי לי!‬
‫הבטחת שיהיה לך השבוע.‬
‫אם זה לא שכר דירה של חודש לפחות,‬
‫אלך לסוכנות הנדל"ן ואשכיר את המקום.‬ ‫אני רצינית!‬
‫היי. תוכלי לעזור לי עם הבעיה הזאת?‬
‫אה. כן. בטח.‬ ‫-זאת.‬
‫זאת?‬
‫כן.‬
‫את ממש אוהבת מתמטיקה, אה?‬
‫כן.‬ ‫-למה?‬
‫כי זה המקצוע שאת הכי טובה בו?‬
‫אמרתי לך. את לא הטובה ביותר,‬ ‫המורה שלך הוא הטוב ביותר.‬
‫אני נהנית מזה.‬
‫את רצינית?‬
‫במתמטיקה, אם עובדים על הבעיה,‬ ‫מוצאים בסוף את הפתרון.‬
‫לכל כך הרבה בעיות בחיים האלה אין פתרון,‬
‫לא משנה כמה מנסים.‬
‫בעיות ללא פתרון?‬
‫כן.‬
‫כסף, אבא שלי, החיים המתישים שלי.‬
‫דברים כאלה.‬
‫אה, דברים כאלה.‬
‫אה?‬
‫בעיות סביבתיות.‬
‫את יודעת, כמו ההתחממות הגלובלית, למשל.‬
‫כן.‬
‫אבל את יודעת, הטכנולוגיה תמשיך להתקדם.‬
‫זאת רק בעיה זמנית.‬
‫אני לא מאמין שיש בעיות‬ ‫שאי אפשר למצוא להן פתרון.‬
‫אז מה לגבי קסם?‬
‫מה?‬
‫אתה חושב…‬
‫שיש כזה דבר קסם אמיתי?‬
‫מה את, ילדה קטנה?‬
‫תפתרי לי את זה.‬
‫סליחה.‬
‫ביי.‬
‫היי. חכי.‬
‫קחי את זה הביתה לאכול.‬
‫ממילא אי אפשר למכור את זה אחרי חצי שעה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, קחי את זה.‬
‫תודה.‬
‫תצטרכי לאכול את זה תוך חצי שעה.‬ ‫-טוב.‬
‫אדוני.‬
‫כן?‬
‫אני צריכה לומר לך משהו.‬
‫אבא שלי לא גר איתנו.‬
‫האמת היא שהוא לא יכול לבוא הביתה.‬
‫חברת הצעצועים שהוא ניהל פשטה את הרגל.‬
‫אז הוא מתחמק מהנושים שלו.‬
‫נכון.‬
‫יש מישהו שמטפל בך?‬
‫אין לך אף משפחה אחרת?‬
‫ניתקתי איתם את הקשר. מזמן.‬
‫אני מרגיש רע לגבי המצב שלך…‬
‫אבל, כאילו, ברצינות.‬
‫רק התחלת לעבוד, ואת כבר רוצה מקדמה?‬
‫זה בסדר, אדוני. אני…‬
‫זה היה לא מנומס מצדי לבקש זאת ממך.‬ ‫אני מצטערת.‬
‫בבקשה, תשכח ממה שאמרתי היום.‬
‫להתראות.‬
‫כמה את צריכה?‬
‫כלומר…‬
‫יש עליי קצת כסף שמשכתי קודם.‬
‫300,000 וון יספיקו לך?‬
‫קחי אותו.‬
‫אין לי ברירה. בתור מבוגר, אני חייב לעזור.‬
‫אמא.‬
‫מעולם לא ידעתי שהמילה "מבוגר"‬ ‫היא כל כך נפלאה.‬
‫טוב…‬
‫תודה, אדוני.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫אני…‬
‫אני אעבוד ממש קשה, אני מבטיחה.‬
‫כמובן שתעבדי.‬
‫כן.‬
‫אם אצליח לעבור את התקופה הקשה הזו בחיי,‬
‫נראה לך שאוכל להיות מבוגרת נפלאה כמוהו?‬
‫וואו.‬
‫תתעודדי, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫את כזאת רזה.‬
‫את גם עובדת וגם לומדת?‬
‫את תתישי את עצמך.‬
‫את רוצה לאכול משהו?‬
‫זה בסדר.‬
‫מעתה והלאה,‬
‫תחשבי עליי בתור הדוד שלך, אוקיי?‬
‫תוכלי לספר לי הכול.‬
‫אוי, ילדה מסכנה שכמותך, לבדך בעולם האכזר.‬
‫לא.‬
‫בחיי.‬
‫את… אוי אלוהים.‬
‫למה עשית לי את זה?‬
‫למה הרבצת לי?‬
‫אה?‬
‫חתיכת כלבה חצופה.‬
‫ברצינות? איך את מעזה להרביץ למבוגר?‬
‫את בסך הכול תינוקת.‬
‫אוי, הגב שלי.‬
‫מה ל…‬
‫חתיכת קבצנית מטונפת.‬
‫קודם את רוצה שארחם עלייך ואתן לך כסף.‬
‫ועכשיו כשהכסף אצלך, גמרת איתי?‬
‫אני אפילו לא…‬
‫הילדים היום, כאלה פרחחים כפויי טובה.‬
‫בואי הנה. היי.‬
‫התעסקת עם הבנאדם הלא נכון.‬ ‫כדאי שתהיי מוכנה לזה.‬
‫אין לך כסף לשלם על בי"ח‬ ‫או על פיצויים, נכון?‬
‫את תלכי לכלא. בואי הנה. בואי איתי.‬
‫אמא.‬
‫תעזרי לי.‬
‫שמישהו יעזור לי…‬
‫בואי איתי.‬
‫היי! תסתכלי עליי, היי!‬
‫מה את בוכה, לעזאזל? בואי איתי.‬
‫אמרתי שתבואי איתי.‬
‫מי אתה?‬
‫האם אתה…‬
‫מאמין…‬
‫בקסם?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אם אני מאמין במה?‬
‫מה… תסתלק מכאן.‬
‫אה?‬
‫אנארה סומנארה.‬
‫טה-דה.‬
‫הוא נעלם.‬
‫תעלול קסם שגורם למישהו להיעלם.‬
‫הצלחה.‬
‫- סגור זמנית -‬
‫מכירה את פארק השעשועים הסגור‬ ‫על הגבעה בשכונה שלנו?‬
‫גר שם קוסם.‬
‫גם אני שמעתי עליו. שמעתי שהוא מטורף.‬
‫כן.‬
‫כשהוא מנסר מישהו לשניים,‬ ‫הוא באמת מנסר אותו ואז מחבר אותו שוב.‬
‫ובקסם שבו הוא גורם למישהו להיעלם,‬
‫הבנאדם הזה באמת נעלם.‬
‫לא נכון.‬
‫הנה. שתי את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-טעים?‬
‫טעים, נכון?‬
‫אדון.‬
‫כן?‬
‫אני רוצה לשאול אותך משהו.‬
‫טוב.‬
‫איך הגעת לגבעה אתמול?‬
‫גבעה?‬
‫זעקת לעזרה. בראש שלך.‬
‫אני סתם…‬
‫עברתי בסביבה…‬
‫ושמעתי אותך במקרה.‬
‫מה לגבי הבוס שלי?‬
‫הבוס?‬
‫אה!‬
‫אה, האיש הזה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫נפטרתי ממנו.‬
‫בעזרת קסם.‬
‫מה?‬
‫האמת היא…‬
‫שרציתי רק להפחיד אותו, אבל…‬
‫הוא נעלם באמת.‬
‫לאן?‬
‫לא יודע. אם הייתי יודע הוא לא היה נעלם.‬
‫תפסיק להתלוצץ ו…‬
‫אתה…‬
‫הרגת אותו?‬
‫לא. לא הרגת אותו, נכון?‬
‫ראיתי את זה אתמול. הוא פשוט נעלם.‬
‫את רוצה שאספר לך סוד?‬
‫תסתכלי.‬
‫ישנם…‬
‫שני סוגים של קסם.‬
‫קסם שנראה אמיתי,‬
‫אבל הוא מזויף, ו…‬
‫קסם שנראה מזויף,‬
‫אבל הוא אמיתי.‬
‫ובכן, איזה סוג קסם…‬
‫נראה לך שאני עושה?‬
‫הקסם שלי…‬
‫נראה אמיתי,‬
‫והוא אמיתי!‬
‫בסדר.‬
‫אני מודה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫לומר את האמת,‬
‫שיעור ההצלחה הוא לא 100 אחוז, בינתיים.‬
‫אני אלך עכשיו.‬
‫אני מרגישה כמו מטומטמת‬
‫בכל פעם שאני מדברת איתך.‬
‫בכל מקרה, תודה על אתמול.‬
‫אדון.‬
‫כן?‬
‫אני מספרת לך את זה כי אתה נראה לי בסדר.‬
‫למה שלא תחפש עבודה‬
‫יצרנית יותר, משמעותית יותר?‬
‫אתה בטח גר כאן ככה‬ ‫כי אתה יכול להרשות לעצמך.‬
‫אבל איש מבוגר כמוך,‬
‫שמעמיד פנים שהוא איזה קסום עלוב…‬
‫בפארק שעשועים סגור…‬
‫אמרתי לך,‬
‫אני קוסם אמיתי.‬
‫אין כזה דבר קסם אמיתי.‬
‫נהגת להאמין פעם…‬
‫כשהיית קטנה.‬
‫אבל אני כבר לא קטנה.‬
‫למה את כזאת רצינית?‬
‫למה זה כל כך רע להאמין ולאהוב דברים‬
‫כמו סנטה קלאוס וקסם, אפילו בתור מבוגרים?‬
‫אתה דפוק.‬
‫אנשים כמוך,‬
‫אין להם דאגות ואין להם תחושת אחריות.‬
‫אתה מדבר על דברים ילדותיים ומטופשים‬
‫כמו סנטה קלאוס וקסם. אנשים כמוך…‬
‫לא, כלומר…‬
‫אנשים כמו אבא שלי…‬
‫הם כאלה פתטיים.‬
‫אתה יודע בכלל…‬
‫כמה קשה לי לעבור כל יום ויום?‬
‫האם את…‬
‫מאמינה בקסם?‬
‫תפסיק כבר. כמה פעמים אני צריכה לומר לך?‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אני לא מאמינה בקסם!‬
‫אנארה…‬
‫סומנארה.‬
‫"הכול תמיד היה כאן‬
‫לא יכולת לראות כי שכחת‬
‫עינייך משקרות לך לפעמים‬
‫רק כי משהו נסתר‬
‫באפלה‬
‫אין זה אומר שהוא לא נמצא‬
‫הדליקי את האור"‬
‫"בחרי בדרך שלא הלכו בה‬
‫אין צורך לפחד‬
‫פקפקי בכל מה שאת רגילה אליו‬
‫האין זה נחמד לראות את עצמך‬
‫כפי שהיית בהתחלה?‬
‫נטולת צלקות‬
‫או כאב?"‬
‫"הפחד הוא לא יותר‬
‫מאשר צל שגדל בתוכך‬
‫אלו דברים שיכולים להיעלם בן רגע‬
‫הרימי את ראשך כשהדרך חסומה‬
‫הביטי לשחקים‬
‫היכן שאין צורך בדרכים‬
‫אל תאמיני לשקרים‬
‫שלוחשים לך ואומרים לך להשתופף‬
‫מילות החושך נטולות החיים הללו‬
‫ודאי הכאיבו לך‬
‫אבל את חזקה יותר עכשיו‬
‫האמיני בעצמך‬
‫בחרי בדרך שבה תרצי ללכת‬
‫את כבר שם‬
‫חייכי את החיוך הכי רחב והתאמני עליו‬
‫האין זה נחמד לראות את עצמך‬
‫ברגע הזה‬
‫היכן שהחשכה‬
‫לא יכולה לעצור בעדך‬
‫עכשיו"‬
‫שם המופע הזה הוא…‬
‫ובכן…‬
‫אה.‬
‫הקסם…‬
‫שגורם לך להאמין בקסם…‬
‫שוב.‬
‫מה דעתך?‬
‫המופע היה הצלחה?‬
‫אמא.‬
‫לא יכולתי להכחיש את מה שראיתי, כי הכול…‬
‫היה כל כך אמיתי ויפה.‬
‫האם ייתכן שהאדם הזה שמולי…‬
‫הוא קוסם אמיתי?‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬