Pietari! Pietari! Pietari!
- Näitkö tuon? - Antautumisesta on neuvoteltava.
Niinpä.
Sinun antautumisestasi minulle.
Siltä tämä minusta näyttää.
Ajattele sitä.
Sinä, kirkko, minä lietsomassa kansaa.
Liität kirkon mukaan, niin se on sinun.
Minä...
Kuunteletko, vai mietitkö, miltä huuleni maistuvat?
Et olisi hyväksi minulle.
Olisin. Oikein hyväksi.
Joutuisin harhateille.
Todellakin, jumalauta.
Paskat Jumalasta. Tarvitset minua.
Ei. Ei! Ei helvetissä!
Sitten kuolet muiden mukana, patriarkka.
Kusipää!
Nämä helvetin runkut.
Hei. Kärryt odottavat.
- Ammu ennemmin. - Tuskinpa.
Vain taistelunhaluista puhetta, jotta kasvosi säästyisivät.
Kuulostaa siltä, ettet saa ampua minua.
Ärsyttävää.
- Iltaa, hyvä herra. - Sinä taas.
Eikö sinun pitäisi olla koulussa?
Pöyristyttävää.
- Hei. - Vaimo.
Helvetin valehtelija.
Valehtelu kuuluu kaksoisolennon työhön.
Se, mitä sanoit kansalle.
Olitko paikalla? Se oli varmasti vaikeaa.
Saisinko viikunoita ja ricottaa?
Et. Saat sopimuksen, joka säästää henkesi.
Palaanko kotiin, ja elämme onnellisina elämämme loppuun asti?
Panemme, pidämme tätä kaikkea riidanpoikasena?
Lopeta, tai he leikkaavat pääsi irti.
Älä tee tuota!
Valehtelit minusta. Hänestä.
- Nostatit vihaa. - Ei se vaatinut paljoa.
He eivät vain pidä sinusta.
Hovisikaan ei pidä sinusta.
Palaat Moskovaan miesteni mukana.
Paljastat itsesi ja antaudut Pugatšovina, haisevana kasakkana.
Karua. Sain tonnikalaa, mitä voisin tehdä?
Sitten sinut raahataan kylästä kylään kertomaan tarinaasi.
He saavat hävetä, että seurasivat sinua.
Mieheni nimi palautetaan.
Tai valitsen kuoleman. Se pilaisi suunnitelmasi.
- En usko, että valitset niin. - Se erottaa meitä kahta.
Veitsi vie vielä henkeni, niin kaltaisilleni käy.
Miksi en siis kuolisi, kun olen vittuillut keisarinnalle, -
ja vetänyt sen mulkeron nimen lokaan?
Te olisitte syöttäneet minut sioille -
ja sopineet sinä yönä.
Olin pahoillani siitä.
Tapa tai et, sinun perääsi tullaan silti.
He rakastavat minua. He olivat täysin otteessani.
Tunsit heidän rakkautensa.
Ehkä kohtalonani on johtaa tätä maata.
Hän todella suunnitteli aamiaiset ennakkoon?
Hullua.
Ärsyttävää, etten saanut tappaa häntä.
Tuki suusi, Maksim.
Raukkaparka. Halusi vain uuden tilaisuuden.
Kuka ei sellaista haluaisi?
Mitä, jos hän puhuu, Marial? Sinusta. Sitten elämäsi muuttuu.
Sitten puhuu, en enää pelkää.
Hän on päätään aukova tollo, jonka joku muu saa nyt tappaa.
Hoitaisitko kenkäni loppuun?
Olen tolaltani, enkä luota palvelijoihin.
- Hugo on siellä. - Paskiainen. Seuraa Grigorin luo.
Se olen minä. Voimmeko puhua?
Ulos köyhä kirkonrotta.
- Hae aseeni, Petra. - Niin aioinkin tehdä.
He ovat odottaneet koko yön. Pari ajatusta.
Olet kaunis juonitteleva valehtelija, joka ei ole saanut pitkään aikaan.
Kireys tekee sinusta vieläkin puoleensavetävämmän.
- Haluan tehdä yhteistyötä. - Haluan nähdä silmiesi vuotavan.
Sanot sen niin, että minäkin haluan sitä.
Helvetti.
Saisimmeko teetä, Petra?
Olen nähnyt seuraavaa, sillä olen ollut tarkkana.
Olet opportunisti.
Vihaat Katariinaa ja aiheutat ongelmia.
Etkö halua enemmän? Kaiken.
- Voitko auttaa minua? - Maassa on vain kaksi kuningasta.
Tässä on toinen heistä.
Haluatko kaataa hänet vai et?
En tietenkään, rakastan häntä, petollinen ruotsalaispaska.
Hienoa. Siis haluat.
Pugatšov. Katariina voi joko kertoa hänen tappaneen Pietarin, -
tai yrittää selittää kuka helvetti Pugatšov oli, -
tai tappaa hänet ja luoda kapinalle marttyyri.
Kaikki huonoja.
Luodaan vaikutelma siitä, että hän on itsetuhoisessa alhossa, -
niin meillä on mahdollisuus.
Paavali on Grigorilla.
Luulen, että tiedät, missä hän on.
Otat riskin sanoessasi tuon.
Tiedän, mutta on sellainen päivä, jona elämät muuttuvat.
Tänään on minun ja Agnesin vuosipäivä.
- Ketä kiinnostaa? - 36 vuotta.
- Mitä? Näytät... - 37-vuotiaalta?
Olen 37. Kuninkaallinen liitto. Naimisiin 1-vuotiaina.
- Näen sinut kuningattarena. - Mitä sinä sanot?
Hae Paavali, vihi Paavali ja nai Paavali.
Tiedän. Mahtavaa!
Moskovassa odottaa kapina. Pian he huomaavat, -
ettei heillä ole johtajaa, mutta tarvitsevat sellaista.
Me voimme vallata koko maan.
Helvetti. Olin kuningas. Se on mahtavaa...
- Perse. Huumasit teen. - Tietysti, neropatti.
Öitä, läpinäkyvä ruotsalainen idiootti.
Hyvä idea tosin.
Tärkeää, Maksim, on kysyä, -
mikä tuo rauhan sydämeesi.
Ehdottaisitko rukousta? Pidän tosin tenniksestä.
Ei siitä haittaakaan ole.
Raivostun vain, kun en saa haluamaani.
Sinun on nähtävä itsesi ulkopuolelta.
Luotava itsesi ylittävä konteksti.
Tosin miehen elämässä on hetkiä, kun hän tietää, milloin rukoilla, -
milloin pelata tennistä, -
ja milloin toimittava henkensä pitimiksi.
Hyvä neuvo.
Mikä sinua vaivaa, pentu?
Sano minua Maksimiksi.
- Huomenta. - Haluan työn.
Minkä työn? Et ole poliittinen henkilö.
Enkö? Minun ajatukseni nosti sinut valtaistuimelle.
Vaikuttaa poliittiselta. Miten olisi pääneuvonantaja?
Epämääräistä ja tuskin vaatii lukemista.
Muistatko yhtään, -
oliko minulla tunne kohtalosta ennen vallankaappausajatusta?
Minusta tuntuu, että keksin sen myöhemmin uskoakseni siihen.
Sinä olit harhainen lähes kaikesta.
Mutta milloin sanoin sen?
Ehdotin, että tapat hänet, sinä puhuit kohtalosta.
"Pidin sitä rakkautena, mutta ehkä se olikin Venäjä."
- Sanoin ehkä? - Kuka tietää?
Keskitytään työhöni. Tarvitsen jotain.
En voi vain olla 11-vuotiaan vaimo ja järjestää hänen kenkiään.
- Tunnen itseni ennennäkemättömän... - Vihatuksi?
Saksalaiseksi. Ulkomaalaiseksi. Niin paljon valheita.
Emme taida puhua työstäni?
Ainakin palautan Pietarin Paavalin vuoksi.
Pugatšovin on hyväksyttävä sopimus.
- Pugatšov on valehtelija. - Juurihan sanoin sen.
- Kuka tuo on? - Kastraattilaulaja. Hyvä pano.
Siemenetön. Unohda se.
Tämä on hieno päivä.
Et ole johtanut ilman Pietaria selässäsi, -
päässäsi tai pyllyssäsi.
Tarkoitan, että vallankaappaus on valmis.
Kuvittele mielikseni.
- Ensimmäinen päivä. - Marial.
Tee se! Millaista olisi ollut ilman häntä.
Jos hän olisi ollut heti kuollut.
En olisi kokenut elämäni rakkautta.
Joka vääristi valtaasi. Siitä huolimatta.
Huomenta, keisarinna. Mikä päivä! Kaikki ovat innoissaan.
Sinäkin näytät siltä. Mitä iloa tuotkaan.
Ensimmäinen päivä. Sitten mennään.
Pääneuvonantajanasi ja perustajajäsenenäsi -
minä olen melko innoissani päivästä.
Aivan. Iloa.
Miten aiot johtaa? Mene. Otetaan selvää.
Johdan kepein sydämin ja ilon myötä.
Tekemisessäni näkyy naiivius ja harhaisuus.
- Istuimenne, keisarinna. - Jukra. Olen häkeltynyt.
Kaikki sujuu varmasti hyvin.
- Sinunko? - Kyllä, keisarinna.
Nikolai Shostakich, hovin astronomi.
Onko minulla sellainen?
Palkkasit minut valtakautesi alussa.
Siitä on niin kauan. Emme ole tavanneet.
Menen suoraan asiaan, jos vartijat heittävät minut pihalle.
Niin käy usein erinäisistä syistä, turha puhua niistä.
Komeetta lähestyy.
Komeetta on häiriö.
Reikä, joka repeytyy taivaalle jättäen valovirran peräänsä.
Kuun takana pölyn ja jään muodostama pallo.
Ei pallo... nyrkki!
Voimakas nyrkki, joka ampuu aurinkokunnan halki.
Joka 75. vuosi tämä komeetta kiertää meidät -
ja palaa takasin.
Ainoa, jonka näkee ilman teleskooppia.
Se kulkee tarpeeksi läheltä.
Parin päivän kuluttua se ylittää, odottakaa, Venäjän!
Hämmästyttävää.
Ja tilaisuus! Se tuli mieleeni eilen yöllä.
Olisi pitänyt keksiä se aiemmin. Hiton, Nikolai.
- Pidän tästä. - Kiehtovaa.
Ihmiset ovat pitäneet taivaita Jumalan valtakuntana. Tuntemattomana.
Kirkko on käyttänyt sitä pelkoa ja kunnioitusta.
Jos kerromme tästä kansalle.
Näytämme, että tieteen avulla taivaat muuttuvat tunnetuiksi.
Ihmiset voivat tuntea ne, selittää niitä!
Ehkä voisimme nostaa kanuunoja ilmapalloin taivaalle ja ampua sitä.
Tai vaihtaa sen kurssia.
Unohtakaa se. Se tuskin on mahdollista.
Ei olisi pitänyt sanoa sitä.
Sanoin niin itselleni. "Älä sano sitä, Nikolai."
Et voinut sille mitään?
Niin. Voimmeko tehdä sen?
- Mitä? - Turvatoimet läpäistiin.
Jonka jälkeen hänen kallonsakin.
- Ei! - Helvetti.
- Sinä! - Paska.
- Kaksintaistelu. - Mitä on tekeillä?
- Yksityisasia. - Sehän on laitonta.
- Niin. Kuka ampui Pugatšovin? - Kaksintaistelemme!
Sanon sen kunnioituksella, vaikka siltä ei vaikuttanut.
- Kuka hänet ampui? - Maksim.
- Mitä? - Hakkaan hänet verille.
- Keisarinna, komeetta? - Onko komeetta tulossa?
- Pitäisi kai poistua. - Miten niin kai?
Nähdään ulkona.
- Kuka hänet ampui? - Minulla oli suunnitelma.
Maksim. Tarvitaan uusi suunnitelma.
Kuulin juuri.
Paska. Mitä me nyt teemme?
Ajatella, että me naimme.
Hän supisi likaisia valoja korviini, kun minä tulin.
Se taisi olla "revin rintasi auki paljain käsin -
ja nussin henkitorveasi -
ja tumputan hanhenmaksaista maksaasi."
Kontekstin ulkopuolella outoa, -
mutta siinä hetkessä se räjäytti minut.
Muistelut sikseen. Mitä me nyt teemme?
Tilanne on vaarallinen.
Katariina?
Voimme unohtaa kiertueen Pugatšovin kanssa.
Hän on kuollut. Se on ohi, eikö?
Päinvastoin.
Kapinassa on valtatyhjiö.
Yhden miehen kapina on helppo kaataa.
Jos he jakaantuvat pieniin ryhmiin, -
seuraa kaaos, tai joku ottaa vallan.
- Pessimististä. Petrov. - Mutta tarkkaa.
Meidän on toimittava ennen heitä.
Sanakin hänen kuolemastaan sytyttää jotain.
He eivät tiedä, joten olemme etulyöntiasemassa.
Keräämme joukot, veimme ruumiin...
Kiinnostavaa. Ota tilanne haltuun.
Hän on Pietari III. Sano tappaneesi hänet.
Näytät ruumiin ja sanot vaikka:
"Tuhosin Pietarin omin käsin." Sitten annat sataa.
Olet myös päättänyt Pietari Suuren sukupuun.
Nyt maa on sinun.
Arkkipiispa, miten sinä kehtaat? Paavali on yhä elossa!
Onko? Ei häntä ole näkynyt.
- Emme tee mitään tuosta. - Mitä me teemme?
Jotain on helvetti tehtävä.
Saatana tätä paikkaa!
Katariina!
Sanoisin tuota tuloksettomaksi.
Minä sanoisin kärttyisäksi reaktioksi haasteeseen.
Se herättää kysymyksiä hänen kyvyistään.
- Sanon tuota maanpetokseksi. - Muttet vääräksi arvioksi?
En uskonutkaan.
Ollaan kärsivällisiä ja pysytään yhdessä.
- Kyllä! - Hän palaa vielä.
Eikä siinä kaikki.
Valtaamme palatsin ja Pietari palaa Venäjän johtoon!
Hurraa!
Odotat häntä. Helvetti, Tatiana.
Hän sanoi haluavansa repiä mekkoni. Lähdimme kiireessä, -
joten mekkoja ei ole montaa. Tämä on helpompaa.
Hän ei ole palannut, joten pue päällesi.
En tiedä, missä hän on, mutta nuo hullut ovat valmiina.
- Missä hän on? - Jonkun muun kanssa.
- Loukkaavaa. - Odotat alasti toista miestä.
Sehän on ihan okei.
Sanoimme antavamme toistemme kehittyä ihmisinä.
Vai haluatko liittomme tukehtuvan kasvuumme?
- Hankalaa kummin tahansa. - Pidä hullut kurissa.
He katsovat minua kuin minun pitäisi tietää.
Väki kuohuu.
- Aiot vain maata siinä? - Kyllä hän joskus palaa.
- Haluatko jotain? - Omena maistuisi.
Hei. Tulin sopimattomasti.
Aika on kortilla. Komeetta. Voinko?
Loistava ajatus, joka vie maan huomion pois ongelmista.
Pahoittelut kaksintaistelusta, se on laitonta, mutta olen mukana.
Otteeni hovista lipsuu selvästi.
Makasitko Petrovin morsiamen kanssa?
Minulla on sellainen juttu, -
että puhuminen johtaa panemiseen.
Ajattelen juuri samoin.
Naurettavaa, en näe itseäni sellaisena.
- Olet tahaton keikari. - Tuo on hyvä kuvaus.
Millaista on johtaa Venäjää? Sehän on hullua.
Minulla on kolme alaista ja se on humalainen sekamelska.
Mielipuolet sylkevät myrkkyä -
ja puhuvat hieroglyfimäisellä koodilla.
Ei se, ettemmekö tekisi hyvää työtä, -
älä siis leikkaa rahoitusta, se vain on monimutkaista.
Nämä ihmiset. "En saa tarpeeksi rahaa."
"Miksi Anatoli saa ikkunan aurinkoon?"
Venäjä lienee...
Poikkesin aiheesta. Huono tapa.
Mutta 80 miljoonaa alaista.
Hullua. Pääsi on kai räjähtämäisillään.
- Pääni, sydämeni, kaikki. - Miten teet sen?
Kerron sinulle salaisuuden.
En tiedä.
Yritän olla mukava, ystävä, tyranni. Silti kaikki ovat minua vastaan.
Siksi kai katselen vain taivasta.
- Se tapahtuu, kuten sanoit... - Mikä?
- Nai minua. - Mitä?
- Sinä kuulit. - Niin.
- Haluatko kuulla sen uudelleen? - Mielelläni.
Kävele tänne, paina minut seinään, nosta hameeni ja nai minua.
Tulossa.
Hurraa.
Lopeta tuo! Yllättäen paikalle ilmestyminen.
Pietarin ja minunkin luo nähdäksesi teemmekö vauvoja!
Voit poistua, nuorimies.
Keisarinna tarvitsee puhdistavan -
nokkos- ja käärmeenmyrkkykylvyn.
Saavun yllättäen, sillä niin näkee parhaiten -
ihmiset omina itsenään.
Kuin orava, joka hätkähtää kesken pähkinän popsimisen.
Vaikka on innostavaa nähdä sinun palanneen naimisen pariin, -
olemme keskellä kansallista kriisiä, -
alan kyseenalaistamaan prioriteettisi.
Voisit ensin pelastaa maan kapinalta.
Pelastin sen. Ratkaisin asian. Pietarin nimen. Kaiken.
- Sitten tilanne muuttui. - Minä selvitän keinon. Yksin.
- Milloin? - Lakkaa puhumasta.
Kun tiedän, silloin.
Ei riitä. Riittää jo kyyneleet ja heikkous.
Ei, sillä jos puristat minut kuivaksi, -
minusta valuu vain kyyneliä ja heikkoutta.
Se on vain surua.
- Lähde nyt vain. - En voi.
- Elisabet! - Katariina.
- Vartijat! - Vartijat.
- Viekää hänet! - Dimitri ja Aleksei.
Jos koskette minuun se jää viimeiseksi kerraksi.
- Luoja. - Voitte poistua, mutta myöhemmin...
Kukaan ei ole hallinnassani.
Armeijan päällikköni osallistuu kaksintaisteluun laittomasti.
Ympäri maata palaa nukkeja.
Nimeni nostattaa vihaa, ei muutoshalua.
Olen kauttaaltaan surun jäytämä.
Alan olla varma, että harhainen tarinani -
on saattanut Venäjän polvilleen.
Tiedän, että tunnet itsesi rikkinäiseksi.
- Minä olen. - Et täysin.
- Panit juuri seinää vasten. - Se oli outoa.
Yhtäkkiä halusin naida häntä.
Olin läsnä ja halusin naida.
Voi ei. Nyt oloni on kamala.
- Astuit kauemmas Pietarista. - En halua sitä.
- Sinun on haluttava. - Entä, jos en pysty?
Sinuun sattuu. Mielesi on hämmentynyt.
Sinun on silti noustava ylös.
- Tai... - Tiedät kyllä.
Joku muu tekee sen. Sinä?
Niin. Minä.
Ehkäpä se onkin kohtaloni, eikä sinun.
Ehkä et ollutkaan se. Olin väärässä, se olin minä.
Olit vain kaunis askelma matkallani siihen.
Jeesus.
Maailma polttaa sinut monta kertaa.
Pyyhit tuhkat päältäsi -
ja astelet uusiin liekkeihin, sillä ne eivät saavuta ydintäsi.
Sellainen minä olen. Sitä maa tarvitsee nyt.
Huomenna, jos istun tuohon, en nouse kenenkään takia.
Minä rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
Missä hän on? Etkö seurannutkaan häntä Grigorin luo?
Taisin tehdä virhearvion, tai en, nähtäväksi jää.
Toivon, että hän ymmärtää tarvitsevansa meitä.
- Päätit sen ilman minua. - Otin Georginan mukaan.
Masentava ja idioottimainen petos.
Oletetaan, että George hakee vauvan ja me olemme seuraava askel.
Astutaan se askel, kun seuraava askel on valmis.
Tiesin, että tulisit tänne. Olimme aina täällä.
Kukaan ei löydä teitä.
Missä Paavali on?
- Grigor! - Turvallisin paikka.
- Kukaan ei katso ylös. - Ota hänet alas.
Linnut ovat olleet riesa. Sitten oli karhukin.
- Karhu. - Pörröinen.
Hän sanoi pörröinen, kun ammuimme sen.
Heippa.
- Samanlaiset oravannahka-asut. - Oletko sekaisin?
Selvästi. Ei hätää.
Tulin pitämään sinusta huolta. Viedään hänet takaisin.
Hän ei ole turvassa hovissa. Kukaan meistä ei ole.
Ei hän ole turvassa laatikossa puunoksallakaan, Grigor.
Pystymme tähän. Me halusimme aina lasta.
- Se olisi tullut Pietarin tielle. - Se virkistää liittoamme.
- Rakastan Marialia. - Etkä.
Ärsyttävää, että hoet sitä.
Kyllä. Hän vihaa Pietaria, joten se on vaikeaa.
Tunnen kipua rinnassani, kun hän on poissa.
Mieleni halajaa hänen luokseen, ja sitten Pietari...
En tunne mitään.
Paavali on kaikki. Uusi mottoni.
Sanomme sitä yhtenään. Eikö niin, Paavali.
Samaa mieltä.
Paavalin pitäisi olla keisari. Me mahdollistamme sen.
- Mitä? - Olen hyvä tässä.
- En pysy perässä. - Politiikassa.
Taisin muuttua esittäessäni muuttuvani.
Jos tämä jatkuu näin, -
tarvitsemme uuden johtajan Paavalin taakse.
Ja se olisit sinä?
- Mitä helvettiä? - Sinäkö?
Miksi ei?
- Et ole yksi heistä. - Hekään eivät ole.
Kukaan ei ole, ennen kuin päättävät niin.
Maa voi muuttua paremmaksi. Pietarin vuoksi.
Ystävämme vuoksi. Pidämme hänen sukupuunsa hengissä.
En auta tappamaan. Hän rakasti Katariinaa.
Pietari rakasti meitä. Pidempään.
Tee se hänen vuokseen.
Hän on kunnossa, Paavali. Näetkö?
Rintakehä liikkuu. Sitä sanotaan hengittämiseksi.
Muista aina kuunnella askelten varalta metsässä.
Muistan nämä. Mehän teimme nämä kaikki.
Tuo. Hedelmäkottikärryt.
- Se oli mahtavaa. - Sinä komea villipeto.
Sinä ihastuttava seksuaalinen huligaani.
Näytät epävarmalta. En kestä sellaista.
- Minä pohdin. - Olet yhtä vaistoa. Tapa hänet!
Seivästä hänet ja näyttele Moskovassa.
Ota palatsi haltuun Paavali polvellasi.
Muistan, että katsoit kuolevia, -
syvänmerensinisiä silmiäni, ja lupasit suojella sukupuutani.
Asiat muuttuvat. Minäkin.
Rakkautemme on ikuista.
Olet kuollut. Kaikki on sinulle ikuista.
- Rakastan häntä. - Enemmän minua.
Ärsytät minua. Muistan sen. Sitten seuraa kiihkeää seksiä.
Poista hänet valtaistuimelta, ennen kuin -
raivoavat kasakkalaumat, jotka vain veri tyynnyttää, -
tallovat sinut jalkojensa alle.
- Jeesus. - Tiedän.
Voimakkaita sanoja, jotka muuttavat hetkiä.
- Yksi lahjoistani, muistat varmasti. - Muistan.
Kuten empatiakyvyttömyytesi kaikkia kohtaan. Pietariakin.
Kuka hukkuu ratsailla? Voi sitä poikaa.
- Sydämetön hirviö. - Röyhkeä lumoojatar.
En tee sitä. Tarkoitan sanojani.
Sinun on otettava valta. Muuten kuolet ja menetät kaiken.
Hyssyttelitkö sinä juuri Pietari Suurta?
Et valitse häntä.
Ehkä valitsen jotain muuta.
Sen, mitä minä haluan, etkä mitä sinä haluat.
Sinä uppiniskainen, riidanhaluinen lutka.
Sinä kuuro, sokea tollo.
Luoja! Voisin repiä vaatteesi hampaillani.
Paitsi, ettet voi. Sinä voit vain...
...lähteä.
Kaksintaistelu pitäisi jättää tekemättä.
Se horjuttaa keisarinnaa.
Hän on kuin humalainen rantalaiturilla.
Sellaisia ihmiset ovat, kun kohtalo murskaa sydämen.
- Minä perun sen. - Ei. Tee se.
Hänen on johdettava, tai ei, jos hän ei voi.
Kuin silloin, kun olin poika.
Kaikki ne omenat, enkä suostunut antamaan niitä, -
tai syömään, tai tekemään siideriä.
En voinut päättää, joten ne vain mätänivät.
Näytin täydeltä idiootilta.
Se on ennemminkin kuin nuori neito ajelehtimassa merellä.
Aallot ja hyönteisten puremat saavat hänet oksentamaan.
Hän toivoo ystävällisen hain ohjaavan hänet kotiin.
Hänen on löydettävä suuntansa, mutta korppi sokaisee hänet.
Ja jos hän lopulta putoaa mereen, haiden on vain oltava...
- Haita? - Niin.
Armeijan ja minun pitää marssia yhdessä.
Selvä. Ymmärrän.
- Anteeksi, asia on kiireellinen. - Hugo, mitä sinä...
Tiedätkö, mitä minä haistan? Saman kuin Ruotsissa.
Luhistumisen.
Minulla on paha mieli Pietarista ja armeijan varastamisesta.
Kurlaat pian vertasi, joten tarjoan sinulle neuvoja.
Sinun on paettava.
- En voi paeta. - Sitä minäkin luulin.
Virheellisestä velvollisuuden tunnosta, kohtalosta.
"Lempipöytäni, en halua jättää sitä."
Mutta Pariisi, Rooma.
Eikö siellä muka kestitä entisiä kuninkaallisia?
Lisäksi se ruoka ja taide. Näen uuden elämän.
Vaunut odottavat pihalla yhdeksältä.
Hae Paavali, tai kerro, missä hän on, nousemme vaunuihin ja häivymme.
Jätän sinut miettimään.
Päätä oikein, tai et ja kuole.
Kuole, ämmä!
- Grigor. Mitä sinä teet? - Mikä näky.
- Sinua silmäni kaipasivatkin. - Mitä sinä haluat?
- Muuta kuin kehoani? - Nai minut.
Vihaat minua, sillä vihaan Pietaria. Ei se muutu.
Tiedän sen, mutta tarvitsen sinua.
Metsän hiljaisuudessa tunsin sisälläni tyhjyyden.
Metsän äänet kaikuivat minussa.
Karhut, linnut, mehiläiset. Sinä olit, mitä tyhjyys kaipasi.
Olet puuttuva palanen.
- Oikeasti? - Haluan uuden elämän. Sinä ja minä.
- Minäkin haluan uuden elämän. - Hienoa.
Menemme tiluksilleni.
Puolustaudumme ja olemme yhdessä.
- Sinä, minä, Paavali. - Miten niin Paavali?
Minun on kasvatettava hänet. Me pystymme siihen.
Hankimme omiakin. Veli olisi hänelle hyväksi.
En kasvata hänen poikaansa!
Tiedän, että vihaat häntä, mutta ajattele.
Paavali oppii ihmisyyden kompleksisuuden.
Me kasvatamme hänet ottamaan valtansa takaisin.
Tai emme. Pietari ei halunnut sitä. Katsotaan.
Ei tarvitse päättää. Meidän pitää lähteä.
Kaipaisin tosin kylpyä.
Hampaani ovat yhtä mustikkamössöä.
Helvetti. Sinä surkea mies. Kaunis surkea mies.
Miksi Grigor on kylvyssäni? Tämänhän piti olla ohi.
Hei, Maksim. Lepään vain hetken.
- Rikot vaatteeni. - Tapoit Pugatšovin.
Nyt helvetti on irti, senkin keikaroiva pikku hirviö.
Arkkipiispa ja minä hoidamme asian.
Olemme turvassa, muut kuolevat.
Ei. Et sinä ja arkkipiispa. Ei. Riittää.
Jos ajatellaan, että olit naimassa häntä, -
väistit oikeastaan luodin.
Yritä sinä väistää luoti pian.
Hän ei ollut sinulle oikea.
Epälojaali ja hän teki aloitteen.
- Olimme ystäviä. - Ja minulle tuli paha mieli.
Jokainen työntö oli kuin tikarin isku sydämessäni.
- Jeesus! Oikeasti? - Halusin vain, että tiedät.
Yhdessä kohtaa hän otti minut suuhunsa -
ja minä tuijotin potrettiasi.
- Sitä, jossa on punainen setteri. - Pidän siitä.
Ajattelin: "Huono juttu. Hän ei saa naida häntä."
Vauhtia, tai ammun sinua takaraivoon.
- Aloitetaan. - Hurraa!
- Hyvä, en myöhästynyt. - Keisarinna. Tämä on meidän asiamme.
Olen kieltänyt tämän lailla.
Mutta tehän näytätte haluavan elää näin, eikö vain?
Kyllä! Hurraa!
- Minä tulen Nikolain tilalle. - Naurettavaa.
- Sehän on sääntöjen mukaista. - On.
- Hyvä. Nikolai, tuonne. - Haluaisin panna vastaan...
Olen keisarinna, sinä olet pelkuri.
Hyvin sanottu.
Aloitetaan. Selitä...
- En voi ampua sinua. - Ei minun ongelmani.
- Minä voin ampua sinut. - Hienoa.
Aloittakaa. Kymmenen askelta ja ampukaa.
Yksi, kaksi, kolme.
Elätte Katariina Suuren sääntöjen mukaan.
Ymmärtäkää se, tai poistukaa.
Petrov! Valtionsali. Tunnin kuluttua.
- Tarvitsemme suunnitelman. - Tulen paikalle.
Se on nenäni. Kyllä.
- Anna hänet. - Lähde kotiisi, Grigor.
Hän tarvitsee minua.
Ei hän tarvitse. Sinä tarvitset häntä.
Katariina tarvitsee häntä enemmän.
Jos viet Paavalin, minä etsin sinut käsiini -
ja tapan sinut oudolla tavalla.
Mene kotiisi, Grigor.
- Ei minulla ole sellaista. - En välitä.
Sinusta tulee keisari, kuten isoisäsi halusi.
Elän rinnallasi hyväntahtoisena varjona.
Ohjaan sinua hovissa.
Hän on kunnossa, Paavali. Näetkö rinnan liikkuvan?
Etsitäänpä arkkipiispa.
Katso, kenet minä löysin.
Erinomaista.
- Tatiana? - Kyllä!
Sinä. Toisitko toisen omenan?
Olisiko viekoittelevampaa, jos odottaisin pylly pystyssä?
George tulee Paavalin kanssa. Kai Grigorinkin.
- Entä Pugatšov? - Ei, mutta entä sitten?
Me työskentelemme Pietarin ja Paavalin nimissä.
He syövät kädestäni.
Esitetään, että Pietari antaa käskyjä.
- Eivät he tiedä. - Katsohan sinua.
Sinä ihan hehkut. Ja toit omenankin.
Tule tänne.
Etsin sinua.
Kertoaksesi taas, miten kamala hän oli?
Tiedän, mitä hän teki.
Osaltaan hän oli kamala. Persoona ja johtaja.
Miten hän teki toiveeni tyhjiksi. Miten vääntäydyin hänen tahtoonsa.
Minä rakastin häntä ja kannan sitä sydämessäni.
- Ymmärrä se. - Minä ymmärränkin.
Ymmärrä sinä tämä. Minulla on jotain tarjottavaa.
Haluan tehdä jotain merkityksellistä.
Sinä tarvitset minua.
Mikä tuo on?
Arkkipiispan ja Pugatšovin kirjeenvaihtoa.
Arkkipiispa sytytti palon ja sai Maksimin tappamaan hänet.
Olen nähnyt ihmiskunnan nurjan puolen. Tiedätkö miksi?
Paskaa tapahtuu minulle yhtenään, ihmiset ovat mulkkuja.
Siksi sinä tarvitset minua!
Arkkipiispa.
Mennään.
Jumalan suomalla oikeudella -
kanavoin voimat tähän lapseen, jotta hän voi tehdä Jumalan työtä -
ja johtaa jonain päivänä Venäjää.
Pidähän kiirettä, arkkipiispa. Mene asiaan.
- Jumala on koskettanut... - Hyvä koira.
- Anteeksi, että myöhästyimme. - Älä välitä heistä.
- Olemme osana tässä. - Olkoon.
Jumala on koskettanut ja valinnut sinut, -
Paavali Petrovitsh Iljitš Vasiljev Aleksijevitš Romanov.
- Taas kovin pitkä. - Voisitko...
- Sano aamen. - Sano, niin ammun sinut.
- Paska. - Hugo, liikkumatta.
Sinä kuolet. Laske hänet.
Hän ei ammu. Sano se.
En pidä hänen katseestaan.
Viisasta. Laske vauva ja lähde.
- Paskiainen! - Olet johtaja.
Jumalan valitsema. Aamen.
- Aamen. - Arkkipiispa!
Keisarinna kutsuu arkkipiispaa. Välittömästi.
Minun on mentävä.
Puolet hoidettu. Kaikki Pietarille ja Paavalille, kulta.
Me kaksi olemme ohi.
Myönnän olevani kiinnostunut eräästä toisesta.
Olen siis samaa mieltä.
Tuntuu oudon oikealta.
- Sinä istuit. - Niin tein.
Keisarinna, pyydän anteeksi.
Lojaalisuuteni kuohuu välillä yli.
Toimin rakkaudesta sinua kohtaan.
- Lisäksi. Olen tappaja. Maksim. - Istu, Maksim.
- Keisarinna. - Arkkipiispa. Hei.
- Haluan kiittää sinua Pugatšovista. - En ole varma...
Arkkipiispa, älä loukkaa minua -
kieltämällä sitä ja vetoamalla viattomuuteesi.
Olin surun sumentama enkä huomannut sitä.
Mutta sinä olit aina tarjoamassa ratkaisua.
Ammuin äskettäin miestä päähän itseni sijasta.
Se tuntui selvittäneen asioita.
Näen kaiken kirkkaasti.
Niin. Joten...
Pyysin opastamaan minua politiikassa.
- Enkö? - Niin.
Olen kiitollinen hyvästä opetuksesta.
Oliko kaikki omaa työtäsi, vai auttoivatko muut?
Kiitollisuus kuuluu minulle. Rakkaudesta sinua kohtaan.
Ei sen pitänyt lähteä käsistä.
Hoidetaan asia ja näytetään Venäjälle valtava voimasi.
Tehdään niin.
Kirkko kertoo ympäri maata pyytäneensä Jumalalta merkkiä, -
että Katariina Suuri on Venäjän kohtalo.
Kerrot päivän ja ajan katsoa taivaalle.
- Komeetta. - Aivan.
- Pidän siitä! - Tarvitaan tarina.
Tämä on yksi osa sitä.
Marialilla on julistus.
- Mitä sinulle tapahtui? - Keisarinna ampui minua.
Hurraa.
- Maksim, tarvitsen kenraalin. - Anteeksi mitä?
- Olen valmis. - Älä viitsi. Hän on neljä.
Haluan, että saat kunnian Pugatšovin tappamisesta.
Kierrät kertomassa tarinaa kasakka Pugatšovin kuolemasta.
Sen jälkeen Vladivostokissa on sotilasakatemia.
Menet sinne, opit ja palaat luokseni.
Vladivostokiin?
Siellä on Venäjän parhaat vaatturit.
Mielenkiintoista, mutta Marial...
Minä suostuin Venäjän parhaaksi.
- Käyn usein. - Vuosittain riittää.
Velementov matkaat etelään. Kerrot jäisestä kuolemasta.
Petrov, menet Moskovaan, ilmoitat Pietarin kuolleen -
ja päästät...
- Ole kiltti, sano tykit irti. - ...tykit irti.
- Mahtavaa. - Tietysti hän saa ammuskella.
Marial, tee lausunto, että Pietari kuoli peräpukamiin, -
sitten toisen, jossa lukee isorokko.
ja kolmannen, että hän kuoli vastustaessaan kapinaa.
Lisäksi kirjoita, että olen Pietari Suuren tytär.
- Pidän uudesta työstäni. - Kaikki saavat tarinansa.
Minä saan sen, mitä tarvitsen.
Arkkipiispa, yksi juttu vielä. Vartijat.
Viekää hänet. Repikää hänen kasukkansa ja partansa -
ja haudatkaa hänet elävältä.
Sitten, puoliympyrässä, kuskaa haudalle.
- Mitä? - Heti!
Luulin, että ymmärsit!
Odottakaa.
Kirkolla on puoli miljoonaa maaorjaa.
- Allekirjoitat heidän vapautuksensa. - Paskat!
Lisäksi 10 miljoonaa eekkeriä, 25 per maaorja.
Maa saa seurata koetta, -
ilman että aateliset vaativat vertani.
Vapauttakoot orjat häpeästä.
Allekirjoita tai kuole.
- Selvä. Olkoon. - Kiitos.
Päästäkää, jumalauta!
Luulit vapautuvasi. Viekää hänet.
- Katariina. - Huijasit minua!
Oppivuoteni ovat ohitse.
- Pää irti ja tuokaa se minulle. - Selvä.
Olipa jännittävää.
Tuolisi.
Luulin, ettet nousisi.
Se oli uhkavaatimus.
Hyvä uhkavaatimus vaatii draamaa.
Voit mennä.
Aviomies.
Hyvä päivä surmata keisarinna.
Antaa palaa.
Voi helvetti.
Paskiainen.
Tämä ei ollut kohtaloa, minä tein sen itse.
Suomennos: Aaron Laakso Iyuno