Peter! Peter! Peter! Peter!
- Såg du det därute? - Vi måste förhandla om kapitulering.
Ja, du ska kapitulera för mig.
Det är vad jag ser.
Tänk på det. Du, kyrkan, jag, vi kan piska upp stämningen.
Följ mig, ta med kyrkan så är riket vårt.
Lyssnar du, eller tittar du på mina läppar och undrar hur de smakar?
- Du skulle inte vara bra för mig. - Jo, det skulle jag.
Väldigt bra.
Jag skulle förlora mig själv.
Det skulle du verkligen.
Skit i Gud. Det är mig du behöver.
Nej... Nej.
Nej, för helvete!
Då dör du med de andra.
Din jävel!
De här jävla människorna.
Hallå! En droska väntar.
- Jag blir hellre skjuten. - Det tvivlar jag på.
Det är övermodigt prat för att inte tappa ansiktet.
Det låter som om ni inte får lov att skjuta mig.
Irriterande.
- Goddag, sir. - Du igen.
Borde inte du vara i skolan?
Skandalöst.
- Hej. - Hustru.
- Du är en lögnare. - Det är en yrkesskada.
Allt det du sa till folket.
Du var där? Det måste ha varit jobbigt för dig.
Kan jag få fikon och ricotta?
Nej. Du kan få en deal som räddar ditt liv.
Åka hem och så lever vi lyckliga i alla våra dagar?
- Låtsas att det var ett kärleksgnabb? - Sluta med det där.
- Annars halshugger de dig. - Touch.
Säg inte så!
Du ljög om mig, om honom. Eldade på hatet.
Jag gjorde inte mycket, ingen gillar dig.
- Inte ens ditt hov gillar dig. - Du följer med till Moskva.
Du ska erkänna att du är Pugatjov, kosacken med dålig andedräkt.
De gav mig tonfisk, vad kunde jag göra?
Du ska bäras i bur från by till by och berätta sanningen.
Folk ska skämmas för att de följde dig.
Min make ska få sitt namn åter.
Eller så väljer jag att dö, då sitter du i skiten.
- Det väljer du inte. - Det är skillnaden mellan oss.
Jag dör snart ändå, så går det för folk som jag.
Så varför inte dö nu-
när jag har sabbat för kejsarinnan och förstört en skitstövels rykte?
Ni hade dödat mig och slängt mig åt svinen medan ni hånglade.
Det ångrade jag.
Vare sig du dödar mig eller inte så är de ute efter dig.
De älskar mig. Väggarna skalv av deras passion, du kände det.
Det kanske är mitt öde att styra det här riket?
DET VAR EN GÅNG
Planerade han alla de här frukostarna i förväg?
Vansinne.
- De borde ha låtit mig döda honom. - Tyst med dig, Maxim.
Den stackarn, han ville bara ha ett nytt liv. Vem vill inte ha det?
Tänk om han pratar om dig? Då lär du få ett annat liv.
Jag tänker inte vara rädd längre.
Han är en skränig tölp som nån annan nu får döda.
Putsa färdigt mina skor.
Jag är uppriven och jag litar inte på tjänstefolket.
- Hugo är kvar. - Fan. Han vill hitta Grigor.
Det är jag! Kan vi prata?
- Ut, intetsägande mus. - Hämta min pistol, Petra.
Jag var precis på väg.
Jag har väntat utanför hela natten. Några tankar.
Du är en slående vacker, manipulerande lögnare-
som inte har legat på ett tag, vilket gör dig ännu mer attraktiv.
- Jag vill samarbeta med dig. - Jag vill se blod spruta ur ditt öga.
När du säger det så vill jag också det.
Kan vi få te, Petra?
Det här har jag sett, för jag har tittat noga:
Du är en opportunist. Du hatar henne och skapar problem för henne.
- Vill du inte ha mer? Allt? - Och det kan du hjälpa mig med?
Jag är en av endast två personer med kungaerfarenhet.
- Så, vill du störta henne eller inte? - Nej, jag älskar henne.
- Förrädiska svenska svin. - Alltså vill du det.
Pugatjov. Hon kan säga att hon dödade Peter.
Eller förklara vem Pugatjov är.
Eller döda honom, skapa en martyr samt ett vakuum efter upproret.
Vi sprider ryktet att hon är självmordsbenägen-
så har vi vår chans.
Grigor har Paul, du vet var och vill inte att jag följer dig dit.
Du tar en stor risk som säger det här.
Jag vet, men det är en sån dag när liv förändras.
Det är min och Agnes bröllopsdag idag. 36 år.
- Vad? Du ser ut att vara... - 37 år?
Jag är 37. Bortgift som ettåring.
- Jag kan se dig som drottning. - Vad säger du?
Hämta hit Paul, krön honom och gift dig med honom.
Jag vet! Visst är det bra?
Ett uppror väntas i Moskva, men de saknar en ledare.
Vi kan ta över hela riket. Fan.
Jag har varit kung. Vi skulle...
- Du drogade mig med teet. - Naturligtvis.
Godnatt, genomskinliga svenska idiot.
Men bra idé.
Fråga dig själv, Maxim, vad skulle ge dig sinnesro?
- Föreslår du bön? Jag gillar tennis. - Tennis skadar aldrig.
Jag blir rasande när jag inte får som jag vill.
Sväva utanför din kropp och se världen i sitt sammanhang.
En riktig man vet när det är dags att be-
spela tennis, eller agera för att rädda sitt eget liv.
Goda råd.
Vad är ditt problem, unge?
Kalla mig Maxim.
- Godmorgon. - Jag vill ha ett jobb.
Som vad? Du är inte politisk.
Jag väckte idén om kuppen som gav dig tronen.
Jag kan bli chefsrådgivare. En vag titel, jag slipper läsa.
Kände jag att ödet kallade före eller efter din kuppidé?
Hittade jag på det efteråt för att tro på det?
- Du visste inte vad du ville. - Men när sa jag det?
Jag sa: "Döda honom." Du sa: "Jag visste att det var mitt öde."
- "Kärlek, men kanske Ryssland." - Sa jag "kanske"?
Vem fan vet? Fokusera på mig nu.
Jag behöver nåt mer än att vara gift med en 11-åring.
- Jag har aldrig känt mig mer... - Hatad?
Och tysk. En utlänning. Så många lögner.
- Jag får inget jobb, eller hur? - Jag ska byta ut Peter mot Paul.
För det behöver jag Pugatjov.
- Pugatjov är en massiv lögnare. - Jag sa precis det.
- Buongiorno! - Vem är det?
En kastrat. Ett bra ligg. Infertil. Men strunta i det.
Det här är en stor dag. Du har aldrig härskat själv-
utan Peter på ryggen, i huvudet eller i rumpan.
Kuppen är äntligen genomförd. Låtsas för mig.
Det är dag ett. Bara gör det!
Hur hade det varit utan honom om han var död den första dagen?
Han var mitt livs kärlek.
Som fördärvade din ställning. Så, bortsett från det.
Godmorgon, ers majestät! Vilken dag! Alla ser fram emot det här.
Vilken glädje ni för med er. Dag ett börjar nu!
Som chefsrådgivare och assisterande kuppmakare ser jag fram emot dagen.
Vilken lycka. Hur ser ditt styre ut? Låt oss utforska!
Jag ska leda med ljus och glädje.
Med naivitet och villfarelser i allt jag gör.
- Ert högsäte, ers majestät. - Oj, jag är överväldigad.
Men allt kommer säkert att gå väldigt bra.
- Er? - Ja, ers majestät.
- Nikolai Sjostakovitj, astronom. - Har jag en sån?
Jag anställdes när ni vurmade för vetenskap.
Det känns så längesen. Ja. Vi har aldrig träffats?
Jag ska fatta mig kort, innan vakterna slänger ut mig.
Det händer ibland, av olika anledningar.
Det kommer en komet! En komet är... en störning.
En reva i himlen som efterlämnar en strimma ljus.
Bortom månen samlas damm och ljus och bildar en boll! Inte en boll.
En knytnäve av kraft och ljus färdas genom solsystemet förbi oss.
En gång, vart 75:e år, färdas samma komet, i samma bana-
över himlavalvet.
Det är den enda vi kan se utan teleskop, med blotta ögat.
Om några dagar passerar den över Ryssland!
- Fantastiskt. - Det är gynnsamt.
Jag tänkte på det igår. Jag borde ha tänkt på det tidigare.
- Jag älskar den här dagen. - Fascinerande.
Folket har alltid sett himlen som Guds domäner.
Det okända. Ett mysterium. Kyrkan har utnyttjat den rädslan.
Men vi kan förbereda folket med diagram och teleskop-
och visa med vetenskap att himlen inte är outgrundlig!
Människan kan få kunskap om den och kunna förklara den!
Vi kan skicka upp kanoner med ballong och spränga kometen.
Eller ändra dess bana. Glöm det sista, det går nog inte.
Jag borde inte ha sagt det, jag varnade mig själv på väg hit.
- Men du kunde inte låta bli? - Exakt.
Så, kan vi göra det här? Kan vi...?
En säkerhetsmiss ledde till ett skott i pannan.
- Nej! - Fan!
Du!
- En duell. - Vad händer?
- Det är olagligt att duellera. - Det stämmer.
- Vem sköt Pugatjov? - Vi ska duellera!
Med all respekt, trots avsaknaden av det.
- Vem sköt honom? - Maxim tar på sig äran.
- Jag ska prygla honom. - Är vi överens om kometen?
- Kommer det en komet? - Jag ska nog gå nu.
Vad väntar du på? Vi ses på ängen.
- Vem sköt honom? - Jag hade en plan.
Maxim. Vi behöver en ny plan.
- Jag fick precis höra. - Skit också. Vad gör vi nu?
Tänk att jag red honom.
Han mumlade hemska eder i mitt öra när jag kom.
Om jag minns rätt: "Jag ska slita upp din bröstkorg med mina bara händer"-
"och knulla din luftstrupe medan jag runkar av din feta lever."
Det låter bisarrt nu, men jag kom som en snöstorm.
Nog pratat om gamla minnen. Vad gör vi nu? Vi är hemskt utsatta.
Katarina?
Det blir ingen avbönsturné för Pugatjov.
- Han är död. Det är över. - Nej, tvärtom.
Folket är samlat utan ledare.
En folkmassa bakom en man är lätt besegrad.
Splittras gruppen skapas kaos, eller så tar nån annan över.
- Väldigt pessimistiskt. - Men sant.
Vi måste agera först. Om de får höra om hans död kan en gnista tändas.
Inget vet att han är död. Det är till vår fördel.
- Vi samlar trupperna och... - Intressant. Kungör hans död.
Säg att du har dödat Peter III.
Visa upp kroppen och säg: "Dessa händer dödade Peter."
Och låt kanonkulorna vina.
Peters ätt är till ända och landet är ditt.
Inte Peter den stores ätt! Vi har Paul.
- Har vi? Var är han, då? - Vi gör inget av det.
- Vi måste göra nånting. - Helvete! Det här stället!
Katarina!
- Det sa oss inget. - Det var en barnslig respons...
...på en enorm utmaning, som avslöjar hennes inkompetens.
- Det kallar jag högförräderi. - Men kallar du det oriktigt?
Nej, jag tänkte väl det.
Vi måste ha nerver av stål och hålla sams!
Han kommer tillbaka, och inte bara det.
Vi ska återta palatset och återinsätta Peter som kejsare!
Hurra!
- Du väntar på honom. För helvete. - Han ville slita av mig min klänning.
Jag har inte många, så det här var lättare.
Han är inte här, så klä på dig.
Jag vet inte var han är, men dårarna därute är redo.
- Var är han? - Med nån annan.
- Elakt. - Du väntar naken på en annan man.
Vi sa alltid att vi skulle låta varandra utvecklas som människor.
Ska äktenskapet få strypa vår personliga utveckling?
- Svårt val. - Ha dårarna därute under kontroll.
De tittar på mig som om jag borde veta.
De är hemskt uppretade.
- Ska du bara ligga där? - Nån gång kommer han tillbaka.
- Vill du ha nåt? - Gärna ett äpple.
Hej! Ursäkta intrånget i dina privata gemak, men det brådskar.
Kometen, får jag sätta igång? Det är en bra idé-
som kan distrahera från era övriga problem.
Och ursäkta duellen, den kommer att bli av.
Min makt över hovet krymper. Låg du med Petrovs fästmö?
Varje gång jag pratar med en kvinna så hamnar vi i säng.
Jag vet, det är löjeväckande. Det är inte så jag ser mig själv.
- En oavsiktlig förförare? - Så kan man se det.
Hur är det att regera över Ryssland?
Jag basar över tre personer och det är en ständig kamp-
mot berusade galningar som spottar gift och gnäller i koder.
Vi gör ett bra jobb, men det är komplicerat.
"Jag vill ha högre lön!" "Kakorna är slut!" "Anatole tar fönsterplatsen!"
Ryssland måste vara... Jag kommer ifrån ämnet.
Men 80 miljoner invånare. Ditt huvud måste explodera.
- Huvudet, hjärtat, allt. - Hur gör du det?
Jag ska avslöja en hemlighet.
Jag vet inte.
Jag är elak och snäll, vän och tyrann. Alla är på mig ändå.
Därför tittar jag hellre på himlen.
- Det händer, det du sa. - Vad?
- Knulla mig. - Vad?
- Du hörde. - Jo.
- Vill du höra det igen? - Väldigt gärna.
Gå hit, tryck upp mig mot väggen, lyft mina kjolar och knulla mig.
Jag är på väg.
Hurra!
Sluta göra så! Smyga dig på mig! På oss!
På Peter och mig när vi skulle göra barn!
Du kan gå, unge man.
Kejsarinnan ska skölja ur sig med nässlor och ormgift.
Jag smyger mig på folk för då ser jag vad de gör.
Det är som att överraska en ekorre som suger på en nöt.
Personligen är jag överlycklig att du knullar igen.
Men med tanke på krisen får det mig att ifrågasätta dina prioriteringar.
Du kan knulla när riket är räddat från upproret.
Jag hade räddat det, och löst allt. Peters rykte, allt.
- Sen förändrades allt. - Jag löser det, på egen hand.
- När? - Prata inte med mig. När jag vet.
Det duger inte. Nog med tårar och svaghet.
Om du vrider ur mig så kommer det bara tårar och svaghet.
Det är bara sorg.
- Kan du bara gå? - Nej, det kan jag inte.
- Elisabet. Vakt! - Katarina. Vakt!
- För bort henne. - Dimitri och Aleksej.
Rör mig nu så rör ni mig aldrig igen.
- Åh, herregud. - Gå nu. Men senare...
Jag har ingen makt över nån.
Min fältmarskalk ska duellera illegalt, mot mina önskningar.
De bränner min bild i hela riket, mitt namn inspirerar till hat.
Och jag ruttnar inifrån av sorg.
Och jag börjar bli säker på att jag har gett mig själv och andra-
en falsk bild som har knäckt hela Ryssland.
Det känns säkert som att du har gått sönder.
- Jag är trasig. - Inte alltigenom.
- Du blev knullad mot väggen. - Det var udda.
Jag kände bara att jag ville bli knullad. Inget mer.
Jag var närvarande och jag ville bli knullad.
- Nu känner jag mig hemsk. - Ett steg ifrån Peter.
- Och det vill jag inte. - Men du måste.
Du är fylld av smärta och förvirring men nu måste du stå fast.
- Annars...? - Det vet du.
- Nån annan gör det. Du? - Ja, jag.
Kanske är det mitt öde och inte ditt.
Det kanske aldrig var du. Jag hade fel, det är jag.
Du var blott en söt språngbräda som fick mig att inse det.
Världen bränner ner en person många gånger.
Man skakar av sig askan och går in i nästa eld, för man vet-
att lågorna aldrig når ens inre.
Det är jag, och jag är vad som krävs nu.
Om jag sitter i den stolen imorgon, så reser jag mig inte för nån.
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Var är hon? Du skulle följa henne till Grigor.
Jag missbedömde situationen, vi får se hur det går.
Men jag sådde ett frö, hon lär se att hon behöver oss.
- Fattade du ett eget beslut? - Jag la till George.
Ett misslyckat och idiotiskt svek.
Anta att George hämtar barnet och ser att vi är nästa steg.
Då ser vi till att ha stegen efter nästa steg redo.
Jag visste att du var här. Vi tre kom alltid hit.
Var är Paul?
- Grigor! - Ingen tittar nånsin uppåt.
Ta ner honom.
Fåglarna har varit jobbiga. Sen kom det en björn.
Han sa "päls" när vi sköt den. Vilken unge!
- Matchande ekorr-mantlar. - Är du galen? Uppenbarligen.
Det gör inget, jag tar hand om dig. Nu tar vi tillbaka honom.
Han är inte säker vid hovet. De är ute efter honom.
Han är inte säker i en låda uppe i ett träd heller, Grigor.
Vi gör det tillsammans. Vi ville alltid ha barn.
- Du ville aldrig det. - Det ger nytt liv åt äktenskapet.
- Jag älskar Marial. - Det gör du inte, sluta säg det!
Det gör jag, men hon hatar Peter. Det är så förvirrande.
Hennes frånvaro gör ont i mig. Mitt huvud gråter av saknad.
Sen är det Peter.
Jag känner ingenting.
Men Paul är allt. Det är mitt motto. Vi säger det hela tiden.
Jag håller med, Paul är allt. Han borde bli kejsare.
- Det kan vi ordna. - Vad?
Jag är bra på det här. Politik.
Genom att låtsas förändras gjorde jag det.
Om det går som det ska så behövs en ledare bakom Paul.
Skulle det vara du?
- Vad fan? - Du?
- Varför inte jag? - Du är inte dem.
De är inte dem. Ingen är dem förrän man beslutar sig för det.
Landet kan förändras till det bättre. För Peter.
För vår vän, för att hålla hans ätt vid liv.
Vi dödar henne inte. Han älskade henne.
Han älskade oss också. Längre.
Gör det för honom.
Såja, hon mår bra. Du ser.
Ser du hur bröstkorgen rör sig? Det kallas för att andas.
Lyssna alltid efter fotsteg bakom dig i skogen.
Det här minns jag. Vi gjorde väl alla de här?
Skottkärran med frukt. Den älskade jag.
- Du stiliga vilde. - Du läckra, sensuella huligan.
- Du ser osäker ut. Det tål jag inte. - Jag funderar.
Gå på instinkt. Döda henne!
Spetsa henne på en påle och ta det här stället med Paul i knät.
Jag vill minnas att du såg in i mina döende, djupblå ögon-
och lovade försvara min ätt.
- Jag har utvecklats. - Vår kärlek är evig.
Du är död, allt är evigt för dig. Jag älskar henne.
Du älskar mig mer.
Du retas bara, nu minns jag! Sen följer snuskigt sex.
Gör dig av med henne.
Innan du blir nedtrampad av före detta kosacker-
skelögda av sprit, fyllda av raseri.
De måste se blod spruta för att vara lyckliga.
Mäktiga visuella ord som åskådliggör situationen.
- En av mina många gåvor. - Jag minns.
Samt total avsaknad av empati. Som med Peter.
Vem drunknar på sin egen häst? Den ungen.
- Ditt hjärtlösa monster. - Du förtrollande förförerska.
Nej, jag kallar dig för ett hjärtlöst monster.
Du vet att du måste ta tronen. Eller dö och förlora allt.
Hyschade du Peter den store?
Du väljer inte henne.
Jag kanske väljer nåt annat. Nåt jag vill ha, inte vad du vill ha.
Din motsträviga, trätgiriga sköka.
Din döva, blinda oxe.
Jag vill slita av dig kläderna med tänderna.
Fast det kan du inte.
Du kan bara... gå.
Jag borde nog inte duellera, det kan underminera kejsarinnan.
Hon är som ett fyllo på kajkanten.
Man kan bli sån när hjärtat krossas av ödet.
- Jag ställer in det. - Nej, gör det.
Hon måste stå upp och leda. Eller inte, om hon inte kan.
Det är som när jag var liten. Jag hade en massa äpplen.
Jag ville varken ge bort dem, äta upp dem eller göra cider.
Jag kunde inte bestämma mig, och de ruttnade.
Och jag såg ut som den idiot jag var.
Det är mer som en ung kvinna vilse till havs.
Hon kräks i havet på grund av isande vindar och insektsbett.
Hon hoppas att vänliga hajar ska guida henne hem.
Hon måste finna sin kompass men en korp hackade ut hennes ögon.
Om hon till slut faller i vattnet så måste hajarna...
- Vara hajar? - Ja.
Då måste armén och jag marschera figur åtta och sexhörning som en.
Då så. Uppfattat.
- Hej. Förlåt, men det brådskar. - Hugo, vad gör du?
Därute känner jag samma lukt som jag kände i Sverige.
Implosion.
Jag har skuldkänslor för det där med Peter och armén.
Men du gurglar snart på ditt eget blod, så jag vill ge dig ett råd.
- Du måste fly. - Jag kan inte fly.
Så tänkte jag också, av nån missriktad pliktkänsla. Ödet.
"Jag vill inte lämna mitt skrivbord." Men Paris, Rom.
Där tas före detta kungligheter väl om hand.
Maten, konsten. Jag ser ett nytt liv.
En droska står redo kl. 21.00.
Hämta Paul, eller säg var han är så hämtar jag honom. Så åker vi.
Fundera på det.
Fatta rätt beslut. Eller dö.
Dö, subba!
- Grigor. Vad gör du? - Vilken syn. Den behövde jag.
Vad är du ute efter? Förutom, uppenbarligen, min kropp.
Gift dig med mig.
Du hatade mig som jag hatar Peter. Det kommer jag alltid att göra.
Jag behöver dig. Det var så tyst i skogen.
Jag kände ett tomrum i mig, skogens ljud ekade genom det.
Björnar, fåglar och bin. Du kan fylla det tomrummet.
Du är biten jag saknar.
- På riktigt? - Ett nytt liv. Du och jag
- Jag vill också ha ett nytt liv. - Vad bra!
Vi åker till mitt gods, förskansar oss där och är tillsammans.
- Du, jag och Paul. - Vadå, Paul?
Jag tar hand om honom, för Peter. Vi kan göra det tillsammans.
- Vi skaffar barn så får han syskon. - Jag uppfostrar inte Peters son.
Jag vet att du hatar honom, men det blir bra.
Han lär sig människors komplexitet och sen ska han återta sin tron.
Eller inte, Peter ville inte det. Vi kan bestämma det sen.
Klä på dig, vi måste iväg.
Jag behöver ett bad. Och tänderna är som jävla blåbär.
Fan. Du tragiska man.
Du vackra, tragiska man.
Vad gör Grigor i mitt bad? Den här sjuka relationen var ju över.
- Hej, Maxim. Jag vilar bara. - Du gör sönder mina plagg!
Du dödade Pugatjov! Nu går allt åt fanders, ditt lilla monster.
Ta det lugnt, Archie och jag vet vad vi gör.
Vi går säkra när de andra dör.
Nej. Inget "du och Archie".
Nej. Nu räcker det.
Ni var trolovade, så du kom undan med blotta förskräckelsen.
- Det kan du försöka göra nu. - Hon var inte rätt för dig.
- Illojal. Hon stötte på mig. - Vi var vänner.
Jag vet, och varje stöt var som en kniv i hjärtat på mig.
- På riktigt? - Du ska veta hur jag kände.
Hon tog mig i munnen och jag stirrade på ditt porträtt tvärsöver rummet.
- Det med hunden. - Jag älskar den tavlan.
Och jag tänkte: "Han borde inte gifta sig med henne."
Sätt igång innan jag skjuter honom i bakhuvudet härifrån!
- Underbart, jag hann hit. - Ers majestät, det här är mellan oss.
Och illegalt, enligt mig. Men det här är ryska regler.
Och det är såhär ni vill leva?
- Jag vill vara Nikolais sekundant. - Trams.
- Men tillåtet? - Ja.
- Ställ dig där. - Jag vill säga emot, men...
Men jag är din kejsarinna och du vill inte dö.
- Väl talat. - Börja! Förklara hur...
- Jag kan inte skjuta er. - Inte mitt problem.
- Jag kan skjuta dig. - Börja!
Tio steg, vänd er om och skjut.
Ett, två, tre...
Ni följer Katarina den storas regler. Förstå det eller lämna hovet.
- Petrov, statsrummet om en timme. - Jag kommer.
Ja, det är min näsa.
- Ge mig honom. - Åk hem, Grigor.
- Han behöver mig. - Nej, det gör han inte.
Du behöver honom. Hon behöver honom mer.
Tar du Paul så ska jag hitta dig och döda dig på ett konstigt sätt.
Åk hem, Grigor.
- Jag har inget hem. - Jag bryr mig inte.
Du ska bli kejsare, som din farfar ville.
Jag ska finnas vid din sida som en välvillig skugga-
och guida dig i hovlivet...
Det är ingen fara med honom. Ser du att bröstkorgen rör sig?
Nu går vi och hittar farbror Archie.
Titta vem jag hittade.
Det var ju lysande.
- Tatyana! - Ja! Jaha, det är du.
Kan du ge mig ett äpple till?
Ska jag ligga på mage så han kan ta mig bakifrån?
- Paul är med George. Grigor också. - Och Pugatjov?
Vet inte, men strunt samma. Vi andra jobbar i Peters namn, och Pauls.
Vi låtsas att han ger sina order till mig, de vet inte.
Se på dig, du sprudlar. Och du tog med ett äpple till mig.
Kom här.
- Jag har letat efter dig. - Vad vill du säga?
Hur hemsk han var? Jag vet vad han gjorde.
På många sätt var han en hemsk människa, en usel härskare.
Hur han korsade mig, hur jag försökte blidka honom.
Men jag älskade honom, och jag bär dem båda i hjärtat.
- Förstå det. - Det gör jag.
Men du ska förstå en sak, jag har nåt att erbjuda.
Jag har nåt av betydelse och du behöver mig.
- Vad är det? - Brev mellan Archie och Pugatjov.
Han tände gnistan och fick Maxim att döda honom.
Jag har en hemsk syn på mänskligheten.
För det går alltid illa för mig, folk är idioter och du behöver mig.
Archie.
Kom.
I kraft av mitt ämbete ledsagar jag barnet på Guds väg-
att göra Guds arbete som kejsare av Ryssland.
Raska på nu så vi kommer till vigseln.
- Gud har vidrört... - Duktig vovve!
- Förlåt att vi är sena. - Ignorera dem.
- Vi är alla delaktiga. - Då så.
Gud har valt dig, Paul Petrovitj Ilyich Vasilyev Alekseyevitj Romanov.
Vad du håller på! Säg amen.
Säger du "amen" så skjuter jag dig. Stå still! Annars dör du.
- Sätt ner barnet. - Han skjuter inte. Fortsätt.
- Jag gillar inte den blicken. - Bra analys.
Sätt ner barnet och gå iväg.
- Din jävel! - Du är ledaren, Guds utvalde. Amen.
- Amen! - Archie!
Kejsarinnan begär patriarkens närvaro.
Jag måste kila.
Halva jobbet gjort. Jag gör det för Peter och Paul.
Det är slut mellan oss.
Jag har faktiskt långsiktiga planer med nån annan.
Det känns så rätt.
- Du satte dig. - Det gjorde jag.
Ers majestät, jag vill be om ursäkt.
Min lojalitet fick mig att agera överilat, av kärlek till er.
- Jag är en mördare. Maxim, alltså. - Sätt dig, Maxim.
- Ers majestät. - Archie.
- Jag vill tacka dig för Pugatjov. - Jag tror inte att jag...
Förolämpa mig inte genom att neka-
och tårögt fingra på radbandet.
Jag var uppslukad av sorg och kunde inte se klart.
Du kom alltid till mig med den rätta lösningen.
Jag sköt nyss en man i huvudet istället för mig själv.
Det fick dimman att lätta och nu ser jag klart.
Bra. Och?
- Jag bad dig lära mig politik. - Det stämmer.
Det var en bra läxa och jag är tacksam.
Var det bara du eller var fler inblandade?
Tacksamheten ska riktas enbart till mig.
Av kärlek till er. Det skulle inte spåra ur såhär.
Men nu rensar vi ut och visar Ryssland din enorma makt.
Det gör vi. Kyrkor i hela landet ska gå ut med-
att de har bett Gud om ett tecken att Katarina den stora är rikets öde.
Du säger vilken dag och tid de kan se tecknet på himlen.
- Kometen! - Exakt.
- Underbart. - Det blir en del av historien.
Marial har kungörelsen som du får skriva på.
- Vad har hänt dig? - Kejsarinnan sköt mig.
- Maxim, jag behöver en general. - Ursäkta?
- Jag är redo. - Han är fyra år.
Du ska få äran för mordet på Pugatjov.
Du ska resa runt och berätta om kosacken Pugatjovs död.
Sen åker du till militärakademin i Vladivostok.
- Lär dig yrket och återvänd sen hit. - Vladivostok?
- Där bor Rysslands bästa skräddare. - Intressant. Men, Marial...
För Rysslands bästa går jag med på det.
- Jag ska hälsa på ofta. - En gång om året räcker.
Velementov, res söderut och berätta om döden genom isen.
Petrov, åk till Moskva och säg att du har dödat Peter III.
- Låt sen... - Kanonkulorna vina?
- ...kanonkulorna vina. - Självklart, kanonkulor.
Marial, kungör att Peter III dog av hemorrojder.
Sen att han dog av smittkoppor, sen att han dog i upproret.
Skriv sen att jag är Peter den stores dotter.
Alla får vad de vill ha, jag får det jag behöver.
Archie, en sak till. Vakter!
Grip honom, ryck av skruden och slit av honom skägget.
Begrav honom levande. Forma en cirkel och pissa på graven.
- Vad? - Nu!
- Jag trodde att du förstod! - Vänta.
Kyrkan äger en halv miljon trälar.
- Skriv på här och befria dem. - I helvete heller.
Och tio miljoner tunnland blir 25 tunnland per träl.
Riket får ett experiment utan att adeln vill bada i mitt blod.
Jag hoppas att adeln av skams skull befriar trälarna. Skriv på eller dö.
- Då så. Visst. - Tack.
- Släpp mig, för helvete! - Trodde du att du var fri nu?
För bort honom.
- Katarina... - Du lurade mig!
Jag har lärt mig min läxa.
- Hugg av huvudet och ge mig det. - Ska bli.
Det var väldigt upplivande.
Ditt säte.
- Du skulle ju inte resa dig. - Det var ett ultimatum.
Ett bra ultimatum måste låta dramatiskt.
Du kan gå.
Make.
En fin dag för att mörda en kejsarinna.
Ge eld.
Jävlar.
Din jävel.
Det här var inte ödet. Det var jag.
Översättning: Gunilla Hay Iyuno