Jesi li razmislila što ćeš reći?
Petar je mrtav. On je prevarant.
Imamo i pamflete. -I jebenu Katarinu Veliku, sudbonosnu ženu.
Inteligentnu i razboritu. -Slasnog tijela. -Pamet je bitna, kučko!
- Baš si glupa. - Svađate se kao pas i mačka.
Uvijek sam mislila da te jebanje s istim muškarcem zbliži.
Radi li Grigor ono s dvama prstima i brujećom vibracijom?
Razumijem. Naučila sam ga to na uvodnim orgijama za 16-godišnjake na dvoru.
Radi to. Jako je...
Čudno je kad to radi. -Zvuk je čudan. -Poput limene glazbe.
U zanosu si i onda odjednom krene: "Bam, bam, bam." -"Pam, pam, pam."
"Pam, pam, pam, pam, pam-pam-pam-pam-pam."
Ali odlično jebe.
Nema na čemu.
Stigli smo. Ne znam što bih drugo rekla.
Sjetit ću se već nečega. A možda i neću. Ma hoću.
Imate li kumkvat? Jede mi se.
- Pojebi ih očima ako možeš. - Naravno da si to rekla.
VELIKA
POVREMENO ISTINITA PRIČA
SUDBINA
Kreni! -Ovo je bilo žestoko, jebote! -Jebena njemačka kurvo!
Bacit ću ti truplo pred Petra!
Hvala ti. -Ti misliš da sam ciljala njega. -Dobro si?
Zaista me mrze.
Zaista me ne trebate tješiti.
Nije pomoglo kad sam stala govoriti i počela plakati.
Nanjušili su slabost.
Za Petra!
Neki muškarac trči uz kočiju. Da ga upucam ili da pričekam da se umori?
Upucaj ga.
Vidite? Ipak se možete slagati.
Ne prestajem razmišljati o tome. -Jer smo ovdje danima i natežemo se.
Ne bih mogao ubiti svoj narod, Agnes! To je vrijedno divljenja. -Razumijem.
Osim dijela kad smo zamalo vratili Švedsku, a ti si odustao zbog krvi.
I sad se skrivamo u sobi, a kad god uzmem vilicu u ruku,
poželim ti je zariti u tu facu!
Vidiš? Natežemo se!
Trebali bismo izaći. Nešto se jebeno događa!
Ne znam baš. -Da nas je htjela ubiti, već bi to učinila.
Upravo tako. Ona nas ne želi ubiti, ali drugi bi mogli!
Imam dobar predosjećaj. Mislim da je Hugoland još u igri.
To je vizionarska ideja. Ja predstavljam budućnost!
Nitko to ne očekuje. Ja nisam neki stari kralj. Ja sam...
Drukčiji.
Osjećam se začuđujuće dobro. Kao da nova budućnost čeka na izbor.
Mrzim te! -To je nemoguće. Idemo.
Hugo!
Što nam je činiti? -Pridružit ćemo se Petru. -Petar je mrtav!
- Siguran si? -Navodno. Jest! - Ona kaže da jest, ali nema tijela.
Elizabeta je navodno odlučila da ga neće vratiti.
- Ja mislim da je Petar živ. - To je njegov dvojnik, Tatiana.
Ima smisla. Bio je ovdje kad je ustanak započeo. -Misliš?
Ili je to bio dvojnik jer je on otišao, a ona ga je pokrivala? -Jebemti!
Zanimljivo... -Misli o onome o čemu oni ne žele da misliš, Arkadij.
Ne razumijem baš, ali... -Znači da odlazimo. Pridružujemo mu se.
Pugačev je zauzeo Moskvu.
- U redu. Zahvaljujem. - Molim? Čuli ste me?
Jesam. Pugačev je zauzeo Moskvu. -Jebemti! Katarina!
- Petrov, upucaj ih. - U redu. Glava ili guzica?
Jednu u glavu, drugu u guzicu. -Netko joj mora pomoći. -Taj netko sam ja!
Ionako moram nahraniti Maksima.
Čudno, ali slatko.
Elizabeta?
Moramo pomazati Pavla. Petrov je sin, a Katarina je u nevolji. Djelujmo.
Ne pokušavaj me izigrati. -Zar nemam pravo?
Spremno je?
Što to izvodiš?
Nije ono što misliš. Riječ je o igri. -Nisu napunjeni?
Pa... Jedan bi trebao biti.
Ovaj. Zanimljivo.
Dobro si?
Da budem iskrena, malo sam zabrinuta za tebe. Iako ne mogu dokučiti zašto.
Nije smiješno! Što se događa?
Ne shvaćaš ozbiljnost situacije! A sad još i ovo? Dovedi se u red!
Pokušavam. -Pa si uperiš pištolj u glavu? -Samo testiram.
Kad sam došla u Rusiju, osjetila sam nešto. Sudbinu.
Ili sam to umislila. Da pobjegnem od činjenice da me Petar nije volio.
Ako mi je suđeno, neću izabrati krivi pištolj.
To je suludo! -Ako mi je suđeno, Pugačev neće pobijediti.
Ako je zabluda, ljudi će me mrziti. Što i rade. A on će uspjeti i pobijediti.
Vraški ću te protresti i nadati se da će ti se neke stvari posložiti u glavi.
Znam da nije dobar trenutak za ovu egzistencijalnu krizu.
Sad si odjednom postala nesigurna u to? Ovo je jebeno grozan trenutak!
Ali to je u meni.
Zapravo, ne osjećam se kao da jest. Pogledaj Petra.
Imao je neku priču o svojoj sudbini, ali to nije bilo to.
To je bila zabluda koja ga je odvela u smrt. -Ali ti nisi on!
Po čemu sam ja drukčija? -Ti imaš sudbinu! -Smiješno. I istinito,
sudeći po današnjim pištoljima.
Gdje je Pavao?
Na sigurnom. -Stalno to govoriš. -Ne želim ga uplesti u ovo.
Ali rođen je u ovome! Nema izlaza ni za kog od nas!
Dobra jabuka!
Moramo ga pomazati!
Ne.
Ljuta si? -Tresem se. Kao i tvoja vladavina. Pugačev glumi Petra
i govori ti da si nelegitimna. Moraš pomazati Pavla da bude dio linije.
Razmislit ću. -Večeras je u Moskvi. Nemaš vremena za razmišljanje!
Dopusti da ti pomognem. Znam što treba učiniti.
Čini se da uvijek znaš. Zašto ovo prijestolje nije tvoja sudbina?
Sve ti sjajno ide. -To nije za mene. -Služiš tim muškarcima.
Ali zašto ti to ne bi mogla? To nije u tebi ili nisi razmišljala o tome?
Jesi li ikada razmišljala o tome?
Katarina, razmišljam samo o tome da ti ostaneš živa i da ne moramo gledati
kroz prozor kako dolaze u palaču presjeći nam blijede vratove.
Pomaži Pavla i sredi Pugačeva.
Svi misle da je on Petar.
Ako ga ubijem, mislit će da sam ubila supruga.
Ne želim to prirediti Pavlu.
A ni Petru.
Htio je ostavštinu.
Ovo ne smije biti to.
O, Bože...
Teško je, zar ne?
Biti bez njega.
Svugdje gdje ga nema.
A to je...
Posvuda.
Da.
Marial, odveži me!
Grozna si žena! -Spašavam ti život. -Moram popraviti stvar.
Tvrdio sam da sam ga ubio i ispao sam budala. -I izgledaš tako.
Nevjerojatno!
- Mislio sam da nam dobro ide. - Sjećaš li se da si ti dijete?
Ja sam ti suprug i moraš me poštovati!
Zaista bih volio kad bi me odvezala, dušo.
Marial!
Ajme, sjajna si! -Budi kao on!
- Tat... Tatiana, ti si poput svile! - To! I oduvijek me želiš!
Oduvijek te želim. Ti si...
- Poput breskvi sa šlagom ljeti. - O, da! Govori mi o hrani! To!
Poput "Stroganoffa" si. -To!
Kao "souffle" si.
Je li netko vidio Pu... Odnosno, cara Petra?
Arkadij! Moj najbolji prijatelj i desna ruka! Svašta smo zajedno prošli! -Da.
- Da. To sam ja. - Prijatelji, što kažemo?
Petar! Petar! Petar! Petar!
Oni je mrze. Pugačev je u jebenoj Moskvi.
Izrezbarit će nas kao figurice šaha. -Ako je u Moskvi, idući smo.
Zato sam to i rekla. Slušaš li me uopće?
Grigore?
Grigore, čuješ li me? -Razmišljam o Pavlu. -Svi razmišljamo o njemu.
Mora ga pomazati. -On to nije htio. Neće ga pomazati!
Stiže Marial. Da vas upozorim tijekom ovog izdajničkog,
ali uzbudljivog razgovora. -Ne prisluškuj!
Moram vam reći, gđice Dimov, vaša je strast...
Hvala, Petra. -Bogme ćete mi zahvaliti.
Zaista sam pogriješila s njom. -Grigore?
Možemo li razgovarati? -Mi razgovaramo. U braku smo. Imaš Maksima.
- Upravo sam ti spasila život. - Stvarno? -Cijeli se život kajem.
Zbog ovog ću se najviše kajati. Grigore... -Ne znam što se događa.
- Ne možemo samo odustati od ovoga. - Možete. Ako želite tuđe mišljenje.
Umukni! Grigore... -Svi nešto govore. Ali to su samo riječi.
One samo lete po zraku i više mi ništa ne znače. -Petar je mrtav. Mi nismo.
Odsad su za mene svi mrtvi. Nije me briga za vas.
Bogme. Katkad impulzivno i nepromišljeno reagira.
Neočekivano je i uvijek se navlažim. -Mislio je na tebe. Ne mene.
Misliš? Suzice u tvojim očima kažu drukčije. -Hoćeš li više odjebati?
Neću! Zato što živim ovdje sa svojim suprugom!
Mičite se s nje!
Ostanite tako.
Šališ se? -Moram li vas podsjećati?
Hajde onda.
'Jutro, Pavle! Kako si spavao?
Nemoj to jesti! Donio sam mnogo hrane.
Ukiseljene orahe, golublja prsa, sireve s okusom guzice
koju je tvoj tata obožavao i mlijeko s votkom.
Živio!
A dok se ti gostiš... Tako je.
Tvoj je tata obožavao glazbu.
Volio bi da to prenesem i na tebe.
Ti jedi, a ja ću svirati.
Petar! Petar! Petar! Petar!
- Još jedna pobjeda, prijatelji! - Živio! -Petar! Petar!
I nastavit ćemo pobjeđivati
jer sam ja pravi car Rusije, odabran od Boga! -Živio!
A Katarina će uskoro biti uništena jer je uzročnik zla.
Nitko to ne zna bolje od mojeg prijatelja, Arkadija Vasiloviča!
Srce mi je zaigralo jer sam opet sa svojim prijateljem, Petrom Trećim!
Moramo ovo proslaviti! Sutra zajedno s tisućama braće
idemo vratiti ovu jebenu zemlju! -To!
Probudi se, govno debelo! -Živio!
Svi se lijepo obucite.
Jebat ću sve koji to požele! -Ja bih!
- Gdje je Jean-Pierre? - Želi li netko palačinke?
- Malo sam uzrujan. Rekla si: jedanput. - Sve je to politika, Arkadij.
Georgina je to radila za Grigora, a ja za tebe. -Znaš da to nije on?
Znam. Valjda. Ali napokon smo drugi. Nema na čemu.
Predjela, guščja pašteta, kamenice i onaj sok od ružičastog luka.
Arkadij, prođi kroz jelovnik sa Jean-Pierreom.
- Petar! -Naravno, Petre! - Petar! Petar! -Živio!
Tvoj je tata imao sebi svojstven zvuk koji ja, nažalost, ne mogu proizvesti.
Nikad nećeš pojmiti tu ljepotu.
Pička! -O, živio, Pavle! Hej!
Mlijeko s votkom.
Da! Da!
- Prekrasni krvni ugrušci! - Drago mi je da se zabavljaš.
Treba mi nešto protiv bolova. Votka mi ne pomaže.
A da te ubijem? -Smiješno.
Tri tablete na dan i proći će ti za mjesec dana. -Molim?
Ne. I otac mi je imao ovo. Umro je od ovoga.
Prije nekoliko smo godina otkrili lijek.
Da ste čitali pamflete, znali biste. Ali naravno da jebeno niste.
Shvaćam. Mislio si da ćeš umrijeti pa si sve sjebao.
Sad je Petar mrtav, a ti više nisi vojnik. Pouka je da čitaš moj pamflet.
Iznenađen sam što nije ubila tebe i Huga, ali mislim da ni ona nije dobro.
Bi li se Elizabeta udala za mene? -Jebote, ti... -Dugo je znaš.
Znao si nju i Petra Velikog. -Ne umirem?
Utvrdili smo to i prešli na novu temu. Hoće li ikada pokopati tog čovjeka?
On je bio bog, ne čovjek. -Liječio sam mu genitalne bradavice. Bio je čovjek.
Jebemti! -Osjećaš se kao glupan.
Da. -Za to nemam lijeka.
Ne umirem!
Ignorirat ću činjenicu da si rabila puno jezika.
Lažni je Petar navodno zauzeo Moskvu. Imam neki veliki...
"Déjà-vu"? -I ti? -Da.
Sranje! Treba nam neki prijatelj.
Znaš koga ne ubijaš na dvoru?
Korisne ljude.
Ne možemo otići Katarini jer nas je možda zaboravila
pa je to podsjeti da će nam odrubiti glave. -Svaka čast.
Onda... Koja nam je najbolja opcija?
Nešto radim krivo? -Nekoliko stvari. Neke su vezane za savitljivost jezika
i nedostatak iznenadnih kružnih pokreta koji bi izazvali drukčiji osjećaj
i naposljetku me doveli do orgazma.
Ali nije to. Nego...
Katarina, ovaj ustanak, ja, Petar...
Gdje je Pavao?
I hoće li me na kraju raskomadati kao odreske za kozake?
- Pomalo fascinantna smrt, zapravo. - Htio sam te zaprositi nakon orgazma.
- Molim? -Možda sada nije pravo vrijeme. - Nikada nije, ako te već zanima.
Nije?
Nije. -Nije? Možda tu tvoju crnu rupu može ispuniti ljubav dobrog liječnika.
- Volim samo jednog čovjeka. - Petar Veliki je mrtav. Ti si živa.
Ja sam živ. Ako popravim kružne pokrete i savitljivost jezika,
mislim da smo dobar par. -Krivi trenutak? -Ne. Hvala ti, Vinodele.
Možeš ići. -Razmisli o tome. -Neću.
- Hugo, kako noga? - Vrlo bolno. -Sjajno.
Razmišljali smo o tome što možemo ponuditi Rusiji.
Samoubojstvo bi bilo sjajno. Nažalost, Katarina je neobično neodlučna.
- Ostavit će nas na životu? - Možda i neće. Čudna je.
Ona ima jebenih problema. Iskusio sam ustanak i imam mišljenje o tome.
Nitko u ovoj palači nema iskustva kao kralj, zar ne? -Propali kralj.
Znam sve zamke i pogreške koje treba izbjegavati. Zabavan, izvrstan strateg,
jebeni lukavac, pridobio rusku vojsku. Bolna točka, vrijedna spomena.
Isto tako, dosta sam dobar ljubavnik.
S vremena na vrijeme. Međutim, očito je da vas Vinodel nije zadovoljio
i, kao što možete primijetiti, brz sam na jeziku i vješt sam dolje.
Mogao bi vam poslužiti netko poput mene. -Istina. -Sjajno!
- Da vam onda poližem pičku ili? - Pronađi Pavla. -Fantastično!
Agnes, ti možeš ostati.
Uhvatit ćemo ga i nagoditi se s njim. Pitanje je, Petrov, kako ga uhvatiti?
Dvije stvari. Nisam za hvatanje. To će potaknuti njegove pristalice
da napadnu Sankt-Peterburg i oslobode ga. -Već je odlučeno. Misli to u sebi,
- ali ne govori naglas. - Planira skup u Moskvi.
Umjesto napada koji će postati krvoproliće za nas,
miliciju, životinje i ulične prodavače, izolirajmo ga na pozornici i upucajmo.
Mora umrijeti ispred njih. Nitko neće znati tko je to bio.
A da slušaš moje naredbe? -Dužnost mi je davanje pametnih i iskrenih savjeta.
Zaista si samouvjeren. -Ima to u sebi. -Zato što sam jebeno zgodan
pa mi je život lakši, kao što sigurno znate.
Odrastao sam uz brojne prilike i žene te pripisivao sebi zasluge za to,
ali jednog sam se dana zapitao. Ubrao sam ljiljane
od kojih sam dugo imao grozan osip po licu i upalu očiju.
Kao što sam i očekivao, to je stalo.
Shvatio sam da će me pamet i disciplina gurati dalje.
S druge strane, nedavno mi je neki šeprtlja jebao zaručnicu pa eto.
Skrenuli smo s teme. Sviđa mi se njegov plan o ubojstvu.
Mogu li te nešto pitati, Petrov?
Kad si na bojištu, dok meci lete oko tebe, ljudi umiru, a mogao bi i ti,
kako ti gledaš na to? Kao na neizbježnu smrt, sudbinu? Što?
- Sreću. Jebeno glupu sreću. - Zaista? Ne vjerujem u sreću.
- Znam da me nisi htjela vidjeti. - Još ne želim. -Zaista mi je žao.
Bio sam budala... Glupi starac opčinjen pričama o tome kako moram živjeti,
kako moram umrijeti. Iznevjerio sam te. Kajat ću se do kraja života.
Mislio sam da se sudbina napokon dočepala ovog starog konja.
Međutim, ispada da ću još jebeno dugo živjeti jer ne umirem.
Zato pratimo Vinodelove pamflete i uštedimo si brige.
Jebeno glupa sreća. -Ili logika koja nalaže otići liječniku zbog bolesti.
Čudesno, zaista! -Kako god bilo, odlične vijesti.
Lakše mi je kad znam da je tebi sada lakše.
Čuo sam da je Pugačev zauzeo Moskvu. Znam što nam je činiti.
Jako mi je drago zbog vas, ali imamo sve pod kontrolom. -Poslušaj moj plan.
Treba vam živ. Neka svi znaju da to nije Petar,
nego neki glupi, jadni kozak.
Zamijenite njegov život za turneju na kojoj će priznati da nije Petar Treći.
- Tako će uništiti sve što je stvorio. - To i ja mislim. -Puno je rupa.
- Petrov, slijedimo Velementovljev plan. - Ako on bude živ, bit će i ustanak.
- Bez njega ostali neće znati što će. - Ako ga ubijemo, mislit će da je Petar.
Pavao će se uvijek pitati što je bilo s tim. -Da.
Slijedimo Velementovljev plan. Petrov, realiziraj ga. -Pa, to je moj plan.
- Ja ga mogu realizirati. - On je na čelu vojske.
Drago mi je da si živ. -U redu... -Idi.
Na dvoru u Moskvi vladaju napetost i strah.
Trebala bi razgovarati s njima i smiriti ih.
Bez dugih pauza i plakanja, nadam se.
Taj će te fatalizam doći glave. -Možda i neće.
Kad čujem sve ovo, mislim da je Petrovljev plan bolji.
Ti samo želiš ubiti Pugačeva jer te podsjeća na Petra. -Nije istina.
- Ružan je i jebeni je nitkov. - Pa, očito je da ga ljudi slušaju.
- Što bi to trebalo značiti? - Da, Marial, kako to misliš?
- Ima ono nešto. - Kako ti to znaš?
Ja... Bila sam jebena sluškinja. Katkad bi nam se putovi susreli.
Nisam to znala. -Ni ja. Govori, Marial. -Ništa bitno.
Ima ono nešto. Dobar je govornik. Ljudima se to očito sviđa.
Ali sviđa mi se ovaj plan. To želim reći.
I ja sam dobar govornik.
Ispuni nosić Pavlovim mirisom, psiću. -Najbolji tragač za truplima.
Pronalazi i žive? -Nikad to nismo iskušali. -Zašto vam treba?
To je privatna stvar. Sutra mi ga vratite. Bit će mnogo trupala na dvoru,
zahvaljujući onoj ludoj kučki.
Smijem li reći nekoliko riječi?
Znam da su ljudi zabrinuti i da vlada panika zbog onoga u Moskvi.
Ali želim da znate da, što god da se dogodi... To će se dogoditi.
Imamo plan. Onaj čovjek, Pugačev. Ponavljajte za mnom.
Pugačev, a ne Petar Treći.
Pugačev, a ne Petar Treći. -Važna stvar koju će cijela jebena zemlja znati.
Bit će uhvaćen i prijetnja će nestati iz naših života. Pobijedit ćemo.
Hvala, Georgina. Lijepo rečeno. Opušteno popijmo čaj i pojedimo kolače
- jer predstavlja slabu prijetnju. - Za Katarinu Veliku! -Živjela!
Gledala je ravno u mene. -I još gleda.
Hugo, Agnes i pas.
Želimo ti reći koliko smo žalosni zbog Petra. Bio mi je poput brata kralja.
Sam je birao. -A ti si odabrala ne ubiti nas.
- Voljela bih to razjasniti. - Pretpostavljam da bih trebala.
Ali opet, jeste li vi krivi za to? Pokušali ste vratiti zemlju,
Petar samopoštovanje, a ja svog supruga živog. Nitko nije uspio, tako da...
Svi ćemo patiti.
Hvala, Smoljni. Jako ljubazno.
Bademasto je. Jako je ukusno.
Smijem li kušati?
Naravno.
Koji si ti idiot! -Ako mislite da sam otrovao caricu, nemate pravo!
Bademasto? Arsenik i bademi. Svi to jebeno znaju.
- Zašto je vi ne ubijete? - Jer sam pametnija od toga.
Pa, zdravo, mužiću! -Sjajno. Odvežite me, molim. -Pogodno za mladence.
Zar ne? Sjećaš se kad si me zaključala u ormar i zabijala čavle u njega?
Odjednom bi jebeni čavao izvirio. Bilo je vrlo napeto.
A tek seks kad sam te pustila.
Malo smo se porječkali. Samo me odvežite.
Ne bih se smio miješati u tuđe brakove.
- Moram piškiti. -Pavao je kod nje? - Možda. Odvežite me i reći ću vam.
Reci ili ću natjerati psa da te izmrcvari.
Neću.
Bokić!
Pravi si slatkiš!
Hvala ti.
Savršeno.
Dobro je? -Jest. Sad ću opet otići do njega.
Elizabeta će ga tražiti. A vjerojatno i drugi.
Jesi li dobro? -Ovo je od malo arsenika. -Arsenika?
Reci mi nešto o njemu prije negoli odeš.
Sjećam se kad ti je nakon one večere prvi put rekao da te voli.
Došao je u moju sobu i tresao se jer nikada nešto takvo nije osjetio.
Danima me je tjerao da kušam stvari.
Sve mu se činilo... Nekako izoštreno. Šuma je živnula,
a kamenice su bile poput morskih valova. Ne znam ni sam.
Rekao je da si uništila svijet koji je znao i zamijenila ga ovim blistavim.
Lijepa priča.
- Da odeš Vinodelu? - Proći će. Ili neće.
Reci Pavlu da ga volim.
Ti znaš Pugačeva. Kako mu je ovo uspjelo? -Na što misliš?
Potaknuo je desetke tisuća ljudi da se pobune i riskiraju život za njega.
On je idiot. -Marial kaže da je dobar govornik.
Odakle to njoj? Idem.
Kamo je, dovraga, otišao onaj pas? -Jebemti! Grigor. Ubit će te.
To je već problem.
Da, ovo je pištolj. Imaš dobra osjetila.
Zdravo, ja sam. Nekoliko stvari... -Iščupat ću ti dušnik
i rabiti ga kao slamku. -Ili ćemo biti prijatelji. -Što? Jesi li ti lud?
Obojica tugujemo jer nam je prijatelj umro. Imam čudan osjećaj krivnje.
Jer si ti jebeni krivac!
Možda je to. Zanimljivo. Vidiš? Najbolji su prijatelji koji izazivaju.
Čekićem ću ti polako stući lubanju na komadiće.
U redu. Ne želiš me saslušati. Razumijem.
Jasno mi je da si tužan. I ja sam. Ali moramo naučiti biti zajedno.
Ili... -Smiješno, sviđa mi se. -Živog ću te zapaliti! -Oduvijek mi se sviđaš.
Jebemti!
Pavao je najvažniji. Pavao je najvažniji.
Jebemti!
- Vidjela si ga, zar ne? - Molim? -Pugačeva.
- Rekla si da je dobar govornik. - Da. -Ne. Bila si na skupu.
Da, bila sam. Više ti neću lagati. -Cijenim to.
I?
Ne mogu to objasniti, jednostavno je...
Na trenutke ti se čini kao da te razumije.
Možda to moram vidjeti da bih razumjela.
Idemo.
Hoćemo li?
Spremite kočiju za Moskvu.
- Rekla sam vam da pričekate! - Reci to psu. -Što to radite?
Kako se usuđujete! -Vidi!
Dala ga je Grigoru. -Koga?
Hvala ti. -Pavla? -Nisam to rekao. Došli smo se javiti.
Sve je u redu.
O, Bože!
Mislim da u šumi ipak nisi siguran, Pavle.
Jesi li dobro? -Dlakavo.
Da, bio je dlakav.
Bježiš?
Zapalio si vatru i... -Ugasit ću je!
Jako sam ljuta na tebe. -Hajde opet. -Neću ako uživaš u tome.
Još ima nade. -A plan je?
Ubit ću ga.
Odličan plan. Možeš li ti to? Bojim se da bi se radije ljubio i mazio s njim.
Jesi li ti našla Pavla?
- Čini se da ni ti ne radiš svoj dio. - Možda izgubimo sve zbog tebe.
Onda me pusti da to učinim.
Kako uzbudljivo!
Svašta se događa, Pavle. U Rusiji se uvijek nešto događa. Znaj to.
Mnogo ljudi želi ubiti tvoju majku zbog čovjeka koji glumi tvog oca.
I... Svi te žele pomazati.
Ali zbog toga bi bio laka meta. Bolje da te pojede onaj medvjed.
Tvoj tata to nije htio.
Neka odjebu, to se neće dogoditi!
Ti i ja smo ovdje na sigurnom.
Vidi.
Jedi guščju paštetu.
Došao sam ti predložiti novu rundu jezika. Tretirao sam ga sokom od bazge,
sad je nježniji i savitljiviji.
Stalno se trudiš. -Znanstvenik sam. Iskušavam dok ne uspije.
Cijenim to.
Ali svejedno sjetno promatraš onog velikana.
Kako da te izliječimo?
Cijeli mi se život promijenio kad sam ga upoznala.
Sve što sam željela bili su on i njegove želje.
Žališ li za tim?
Ne, ali možda je vrijeme da krenem u drugom smjeru, svome.
Možeš to učiniti i sa mnom.
Možda.
Čuo si? Gade jedan!
Petar! Petar! Petar! Petar!
Dobra večer, Moskvo!
Jesi li dobro?
Jesam. -Okupili smo se ovdje iz jebene ljubavi prema meni, Petru Trećem!
Petar! Petar! -Mogao bih ovo slušati cijelu noć!
Trebali bismo izmisliti jebeno zvono koje zvoni poput mojega imena!
Da vas čujem! Jeste li gladni? -Da!
Prepelica u umaku od češnjaka! -Živio!
Jebote! -Ponaša se poput njega.
Da. -Malo soli s limunom!
Rabi i njegovu sol? Kurvin sin! -Katarina, ubit će te!
Ja hranim svoj narod i brinem se o njemu,
za razliku od one šugave njemačke vještice i kurve!
"Vještice"?
U Rusiju ju je doveo sadašnji patrijarh koji je pod utjecajem đavla.
Morat ćemo ga ubiti da očuvamo čistoću ruske Crkve! Ja volim Boga!
- Bog! Bog! Bog! Bog! - Sviđa li vam se prepelica?
- Prepelica! Prepelica! Prepelica! - Šališ se? Jebeni idioti!
Ne, nju nije jebeno briga za nas! Mi smo jebeni...
"Ne" znači "ne", carice!
Ja kažem da je dosta!
- Ja ću. Ti ga zaveži i odnesi u kočiju. - Mogu i ja. Tresu ti se ruke.
Pogledaj.
Poput Mojsijevih su ploča. -"Ne ubij, nego ga uhvati živog." Ludost.
Zapovijedi. -Molim? Zar nisi ti preuzeo vojsku? -Ja ću ga. Gledaj i uči.
Budi u kočiji dok ja to obavim. To je moja zapovijed. Ja sam na čelu vojske.
Pozdrav nije obvezan. Strog sam, ali opušten.
Petar! Petar! Petar! Petar!
Evo što je čudno. Priđite bliže.
Volio sam je...
Cijelim svojim jebenim srcem!
Dopustio sam joj da upravlja carstvom i zbog toga tražim vaš oprost.
Glupo srce. I vi ste bili takvi, zar ne? -Da!
Ali! Onda se nešto dogodilo.
Dok sam jahao, naišao sam na baraku. U njoj je bio stari par bez ičega.
Imali su nešto krumpira i kruha i pozvali su me k sebi. Jeli smo.
Pili smo votku... I pjevali. Pogledao sam u naše rusko zvjezdano nebo
i njihove plave oči...
I slomio sam se. Bio sam obasut ljubavlju
i shvatio sam što moji ljudi trebaju i da su oni blago Rusije...
Tako je! -A ne zlato i svila. Nego oni! -Tako je!
Jebemti!
Ruski narod... Moj narod! -Tako je!
Rusija! Rusija! Rusija! Rusija!
Zatim sam rekao Katarini za to prosvjetljenje. Znate što je rekla?
"Zvuče poput ljudi koji su trebali umrijeti u utrobi."
Tad sam shvatio da je naša ljubav varka i da je ona varalica koja nas mrzi!
Zatim je, smijući se, uzela nož i zarila ga u mene!
Razgovarajmo malo o Pavlu. Zarobila ga je!
Načuo sam da je mrtav i da je od njegove kože izradila torbicu.
Bit će ubijena ili će pasti na koljena pred mene!
Da, to je metafora, ali i šala o pušenju kurca!
Živjeli!
Poboljšat ću našu zemlju, ubiti strance koji nas prodorno gledaju,
izgraditi najviše utvrde na svijetu i poslati jebene brodove da ukradu
sve zlato i rakune iz Amerike! Imat ćemo sluge,
ali to neće biti Rusi! Nama će služiti!
Tako je! -Da! -To!
Ovo su same laži! -Oduvijek volim ovako završiti večeru.
S vrećom punom glava! -To!
To! -Grofe Volpove, vi ste prvi!
To! -Kako sam ga dobro bacio!
Vojvotkinja Pastanak! Još su joj oči otvorene! -To!
Brza izmjena!
Mikalov! -To!
Lebedev! -To!
Plemkinja Nikitin! Još nosi naušnice! -To!
Ubij je! Ubij je! Ubij je! Ubij je!
- Katarina? Katarina! - Ubij je! Ubij je! Ubij je!
Ubij je! Ubij je! Ubij je! Ubij je!
MEDIATRANSLATIONS