Nevjerojatna si. -Da, jesam.
- Koliki je rezultat? - 427 : 309.
Koji je čiji? -Ne sjećam se.
Obožavam ovo. Baš je zabavno. Moramo se više zabavljati. -Slažem se.
Zato što je zabava zabavna i uzbudljiva. Baš kao i ti.
Nisam znala da si zabavna. -Ni ja da si ti.
Oduvijek sam mislila da si drolja. Ali sad nam je baš divno.
I baš smo se dobro zabavile. I da... O, moj Bože.
Misli su mi preplavile mozak. -Vidi ti se na licu.
Zamišljam kako ti meci pucaju u glavi. -Tako nekako.
Nasreću, to je samo metafora. -Što kad bi prosvjetiteljstvo bilo zabavno?
Mozak mi je upravo eksplodirao. Sjajna zamisao.
Suci to smatraju dosadnim, seljaci nerazumljivim,
a tko zna što pohlepni trgovci misle.
Možda bi prihvatili da je zabavno. -I ja bih im bila zabavna.
I ne bi te mrzili. -Ne mrze me.
Zezam te!
Zabavno!
Slijedi piće.
Budimo ozbiljne, ipak me mrze.
Seljaci, koji izgledaju kao zgnječeni krumpiri, mrze me,
jebeno mi se rugaju. I znaš što? -To te plaši?
Mrzim ih zbog toga, mogla bih ih spržiti od ljutnje. -Bože.
Ali nećemo o tome razmišljati, danas je dan za zabavu.
Stavimo glave jedna na drugu.
- Doslovce, ali sviđa mi se. - Ovako glasi moja ideja.
Navodno rade na izumu koji se zove vlak.
Izradimo same jedan, odemo k Pugačevu i... -Ubijemo ga?
Ne! To očekuju od nas. Zaustavimo se u svakom gradu,
igramo badminton i govorimo na zabavan način o prosvjetiteljstvu.
I onda u svakom gradu popušiš jednom seljaku da im pokažemo da smo jednaki.
- I ja popušim nekom seljaku? - Mogu i ja. Možemo se izmjenjivati.
Ali problem je što vlak još ne postoji. -Shvaćam.
No što bismo mogle učiniti danas u sudnici?
- Da, današnji dan važniji je. - Može nešto zabavno u sudnici.
Festival predstava i ideja. -Da.
Svatko mora reći neku šalu, plesati i unazad citirati Voltairea,
jesti kumkvat jedan drugomu iz usta. Nazvat ćemo to...
Nekim jebenim imenom. -Festival istine, šale i pametnih ideja.
Sviđa mi se. -Obožavam kako si predana tomu.
Gledaš u budućnost i znaš što trebaš učiniti. Jebeno si nevjerojatna!
Hvala ti. -Vidi me. Jebeno te volim. Promijenila si me.
Bacila si staru George na cestu i nanovo me izgradila.
Zanimljivo, jednom si mi lizala pizdu.
Nikad ne razmišljam o tome. -Ni ja.
Moram se okupati. Smrdim kao da sam umrla od sifilisa usred ljeta.
Isto sam i ja pomislila. -Idemo se okupati i neka zabava počne.
Bit će to divan ručak bez kraja.
Bit će igara i glazbe. Trebat će nam ptice,
pijedestal, deserti, naravno, i...
VELIKA
ZABAVA
Čaj?
Gdje je Georgina? -Ne znam. Morate mi pomoći s gđom Dimov.
Znate da privlačnost između nje i mene prelazi okvire našeg staleža.
Jednom ćemo rastrgati staleže i našu odjeću i imat ćemo jedna drugu.
Malo sam zbunjen. Sanjao sam.
Možda još sanjam. -Treba mi pomoć da se zbližimo. Kakva je?
- Sanjao sam. Gdje je George? - Nema je cijele noći. -Što?
Ne sanjam, zar ne? -Ne.
Što voli? Bih li trebala razotkriti jednu dojku?
Što? -Georgina. Možda da je gricnem za uho, što mislite?
George. -Dragi. Slobodna si, Petra.
- Vama na usluzi. Uvijek. - Poznat mi je taj podatak.
Gdje si bila? -S Katarinom.
- Je li dobro? Je li ti rekla? - Dobro je. I ne, nije mi rekla.
Jesi li dobro? -Ne, nisam. Kako da budem dobro bez njega? Kako?
Ne... -Ne znaš? Jer ne mogu biti bez njega, jebeno ne mogu. Ne mogu.
Grigore, dođi. -Takneš li me, rastopit ću se.
Što sam ja na ovom svijetu bez njega?
On je... -Sve. Znam.
Stalno nas viđam kao djecu u hodnicima. -O, Kriste.
- Nisi nikomu rekao, zar ne? - Ne. Katarina je luda.
Mrzit će je ako im ne kaže, a sami otkriju. -Sigurno hoće.
Sranje. Svaki put kad spavam, budim se nesiguran
i onda se sjetim ledene vode, njegova lica.
Bože. Voljela sam ga.
Znam.
Možda bih trebao ići vidjeti Katarinu. -I tebe volim.
Sve što radim, radim za nas.
Pričekaj malo ovdje.
Ovo se stvarno događa, zar ne?
Da, ali sve je u redu. Znam što mi je činiti.
Da joj jebeno nisam rekao... Da nisam...
Možda stvarno nisam bio vjeran. -Bio si. Jebeno si ga volio.
Bili smo sretni dok se nije pojavila. -Da.
Mrtav je.
One riječi i dalje mi odzvanjaju u glavi.
Popij čaj.
- Što da učinimo? - Možeš spavati.
Moram vidjeti Marial.
Oprezno, dragi. Moraš se odmarati.
Je li Petar umro? -Koji vrag? Prisluškuješ, kučko?
Moram predvidjeti vaše potrebe. Prisluškivanje pomaže. Je li umro?
Nije. -Kvragu, jest. -Da nisi pisnula.
Sranje.
Jeste li dobro? Voljeli ste ga.
Bila sam ljubomorna čuvši vaše stenjanje kad sam nosila kolač.
Petra, da si šutjela o ovome. Platit ću ti.
Iskustva su mi važnija. -Dobro.
Da?
Ovo je bilo jebeno lijepo. Znala sam da će biti.
Imamo dogovor.
Koji vrag, George?
George!
Jebemu.
Leonora! Ne želim biti ovdje. I gdje su svi?
I zašto ne radimo? Upravlja li Rusija odjednom sama sobom?
Ako je tako, onda ide ravno u ponor.
Ne možemo to dopustiti na dan zabave i izvrsnosti.
Dobro jutro. -Dobro jutro. -Danas ćemo imati najzabavniji ručak ikad.
- Archie! -Carice? - Svi smislite neku šalu!
Zašto su uhitili učitelja lutnje?
Jer je prstenjačio maloljetnu lutnjisticu.
Shvaćate, maloljetna... Jebote. Stvarno?
Kako obrezati Gruzijca?
Udarite mu sestru u čeljust.
Carice, moramo razgovarati o Pugačevu.
Smoljni, neka šala, odmah.
Kako se zove čovjek koji fućka dok govori? Pizda.
I onda ga udarite u zube tako da se može daviti u krvi dok je guta.
Taj Smoljni je stvarno problematičan.
Lutajuća carica koja se kupa! Kako divno!
Elizabeta, daj neku šalu!
Što je to crveno i prozirno, prekriveno cvijećem, živi u moru,
hrani se samo planktonima i inćunima, mijenja boju kad mu dođe,
može ispuštati otrov iz svojih očiju i proizvodi buku poput frulice?
Bože. Ne znam.
Ne znam ni ja, ali bit će divno kad saznamo.
Dalje!
Kažu da će u podne održati govor. -I onda slijedi: "Bum."
- Spusti taj jebeni pištolj, Maksim. - Rado bih učinio jednu ljubaznu gestu.
- Slatko, ali ne. - Možemo zajedno.
Uvučemo ih u unakrsnu paljbu. I onda: "Bum, bum, bum!" -Kvragu.
Bila bi to lijepa uspomena, a nismo još ništa kao supružnici napravili.
Ja ću to učiniti. Ti ćeš čekati u kočiji.
- Što? To je bila moja ideja. - Čuo si me. -Nevjerojatno.
Sjajno.
Što se događa? -Imat ćemo najzabavniji ručak.
Elizabeta, promijenit ćemo diskurs na zabavan način, zaviti ideje u šarenilo.
- Jeste li dobro? -Djelujete... - Inspirirano, to mi teče u venama.
Carice, moramo razgovarati o Pugačevu.
Pokrenuo sam pregovore i stavio je neke prijedloge na stol.
Ne treba pregovarati s teroristom koji je bio drzak, ali karizmatičan radnik.
Što? -Rekla je da ne bismo trebali pregovarati s teroristima.
Gubiš li sluh, Archie? Moj otac jest, bilo je iritantno.
Svakog dana: "Dobro jutro, oče. Rekla sam, dobro jutro."
Je li još nekomu hladno? Smrzavam se.
Dobro jutro.
Oprostite. -Slobodno me pogledaj. To je samo nevjerojatno golo tijelo.
Sibir. Petrov, daj mi tri činjenice o Sibiru i jednu šalu.
Ondje je hladno. Jako hladno. Nezamislivo hladno.
Što leti i nije dobro za vaše zube?
Leteća cigla. -Sjajno.
Pronašao sam Pugačeva. Zbog toga sam uletio.
Što ste? -Našao je Pugačeva. Mislim da je to rekao.
Vaš sluh, Archie. -U Tekovu je. Navodno se skriva u nekoj crkvi.
Nečuveno.
Doći će do bičevanja i izopćenja zbog ovoga.
Zanimljiva informacija, ali uglavnom nebitna jer pripremam dogovor.
Okuplja ljude. Moji mogu stići za četiri sata.
Mislim da već imamo plan koji ne uključuje krvoproliće.
Carica mrzi krvoproliće. Poštedimo ruske živote, može?
Neka carica odluči. Imamo nekoliko opcija, sve je u našem planu. -Planu?
Ukratko: dovedemo ga živog, ili njegovu glavu u vreći, stavimo je u top
i ispalimo. Ima dobru vojsku pa će biti napeta borba.
- Bespotrebno krvoproliće. - Izgradio je vojsku.
Navodno je slatkorječiv. Očito je da gomilaju mrtve plemiće.
Često ih rabe za potpalu,
učinkovita logika ako uzmemo u obzir kakva je trenutačna zima.
- Preplašila si me. - Carice! -Ručnik!
Ne mogu mokra govoriti o ovome.
Elizabeta, neka Francuzi svoj dug otplaćuju umjetninama. Zapiši to.
Svi van dok se carica odijeva.
Pogledajte se. Zacrvenjeli ste se, željni ste, a pravite se da niste.
Ne pretvaram se, samo ne znam što reći.
- Ne osjećam ništa ispod struka. - Stvar je u tome da je vrijeme bitno.
Sada znam gdje je, sutra možda neću.
Zato ćemo pregovarati jer nas u tome vrijeme ne ograničava.
- Osim ako ste plemić kojeg će zapaliti. - Sjećam se da sam rekla da odete.
U vojsci nitko ne zna za švedsku kampanju, moramo razgovarati.
Svi se jebeno čude tomu. Zato moramo razgovarati.
Osvoji moju naklonost, imaš 10 sekunda.
Lijepi ste i zgodni.
Obje riječi znače isto. Što točno želiš?
Što god... -Odlučim? Želim? Što god me volja? -Da.
Zaplješćite Borisu.
Hvala što si došao, Boris.
Takav vam život želi.
Jebeno mrzi Ruse. To je gola istina.
Poznavao sam jednu ženu, bila je lijepa, pametna.
Jebena vatra koja može piti i družiti se s bilo kim,
rodila se s jebenom titulom, a oni su joj je samo tako oduzeli.
Odjednom je sva prekrivena govnima, ušima, batinama,
s kurcem na licu, prima ga od svih.
I onda su je odjednom povukli nazad.
"Udovoljite nam, možete živjeti."
I onda odjednom: "Ne, ne možete" i bace je nazad.
Smiješno je kako zamišlja da je neovisna.
Živi u jebenoj zabludi.
Ona je lutka.
Ono je što su oni učinili od nje.
Preplašena i ljuta žena, očajno traži odobravanje da može slobodno disati.
A ja je jebeno volim. Jer radi ono što svi radimo.
Tko nije jedanput ušetao u sobu i pitao se: "Što ako ih razljutim?"
Ili učinio to?
A ja sam nastojao sve to promijeniti.
Ja, Petar, sin Petra Velikog.
Ali znate li što sam namjeravao učiniti?
Namjeravao sam sve promijeniti, a ona je to nanjušila. Znate što?
Što? -Želio sam osloboditi sve kmetove.
Da. Da.
I ukinuti sve poreze na trgovinu.
Bože, oslobodi ljude. Oslobodi nas naših okova.
Mozgovi su nam jebeno zarobljeni kao i naša tijela, prijatelji moji!
- Sjebi je! Sjebi je! - Petar! Petar!
Dovedite je!
Petar! Petar! Petar! Petar!
Sjebi je! Sjebi je! Sjebi je! Sjebi je!
Tko je želi srediti?
Sjebi je! Sjebi je!
Sjebi je! Sjebi je! Sjebi je!
- Zdravo. -Baš si... - Vesela i uzbuđena.
Carica želi da prosvjetiteljstvo otvorimo neslaganju i satiri.
Danas vi nastupate. Postavljate svoju predstavu.
Ne mogu. Pokazala sam je samo tebi. To je izdaja.
Vrlo smiješna izdaja. -I dalje je izdaja. Bila sam ljuta tad.
Mislim da si prestroga prema sebi. To je dar, odmotaj ga i pokaži.
Ne znam... -Katja, jesi li kukavica i laprdalo
koje će se pitati je li moglo učiniti promjenu? -Isuse.
Želiš li u grobu misliti: "Iskušala sam nekoliko kita, naučila djevojke,
a moj pravi dar umro je u mom srcu kao vrabac u tegli." -Ona će...
Svidjet će joj se. Bila sam cijelu noć s njom. Želi agresivan diskurs.
Svidjet će joj se. Nazdravit će u tvoje ime.
Svi će te vidjeti. Bit ćeš Moliere s pizdom.
To mi se sviđa. Moliere s pizdom.
Cijela će Rusija nazdraviti.
Spremi se.
Moje pitanje jest: koliko je umjetnosti dovoljno? I trebamo li još muzeja?
To nam, naravno, treba. Trebala bih na turneju po regijama, inkognito.
- Jesi li dobro? - Odlično sam. Uzbuđena.
Nešto ti se dogodilo. -Ja sam...
Bila sam ista takva kad god bi Petar Veliki otišao u borbu.
Bila sam vrlo rastrojena. Dala sam ukloniti sva vrata u zapadnom krilu
jer sam mislila da, kad se vrati, neću gubiti vrijeme na otvaranje.
I nisam mogla spavati. Plivala bih tisuće krugova u jezeru,
sve dok se ne bih srušila na klupi, bez daha, u grčevima i puna pijavica,
i morali su me nositi nazad u palaču.
Da.
Mislim da bi to moglo biti to, čak sam ga zamišljala mrtvog.
Stalno bih to radila. Zamišljala bih da je umro u bitci, na putu,
- bilo gdje. Proganjalo me. - Da, ali to nije bila istina. -Ne.
Ne! Srce ti se kovitla i pomuti ti razum, to je najgore. -Da.
Mislim da mi je zato i hladno.
Moramo se zabaviti. Hajdemo se zabaviti.
Što to radite? Ručak je.
Stavila sam grožđe u kosu, kušaj.
Kiselo, baš kao i ti.
Koji vrag? S teroristima ne treba pregovarati. Dogovorili smo se.
Ako pokažem potporu, izgledat će kao da se udružujemo.
I ruke ti ostaju čiste. -Tako nekako.
Ako želiš da ti nosim vodu, nemoj probušiti kantu.
Archie, moraš to okončati, čini se da izmiče kontroli.
Sad!
Dobro došli na Festival zabave, istine i čudesnih ideja.
Oslobodite ptice.
Oslobodimo naše ideje, ubijmo one loše i neka samo one dobre lete.
Također, shvatite da je ovo vizualna metafora te ideje.
Svatko neka kaže jednu šalu, prosvjetiteljstvo je zabavno.
Medvjed ušeće u krčmu i kaže: "Želio bih...
Votku." Konobar pita: "Zašto sporo govorite? "Takav sam rođen."
Ljupko i neočekivano.
O čemu moja bivša žena razmišlja kad se jebe s novim ljubavnikom?
Nadam se da o tome koliko mi nedostaje i o tome da smo imali nešto posebno.
Što je plavo, hladno i dobro u krevetu?
Mrtav seljak!
Polo!
Marco. -Polo.
Marco! -Polo!
Je li ona dobro? -Petar je u ratu. Strah se različito manifestira.
Marco! -Ovo iznenadno prijateljstvo izgleda zapanjujuće.
Zaista.
Zašto nosiš odjeću za sva četiri godišnja doba? -Jako mi je hladno
- i sve mi je hladnije. - Jesi li bila kod Vinodela?
Osjećam da je to nešto dublje. Ne samo strah.
Ali ne znam što.
Tijelo, kakva čudna stvar. Nemamo kontrolu nad vlastitom kočijom.
U trenu bi nas odvelo u jarak.
Imaš pravo.
Tijelo ima odgovore prije nego što um postavi pitanja.
Tjelesna pitanja mrzim, iskreno.
Marco! -Polo!
Jako mi je žao. Refleksi.
Valjda sam sad ja na redu.
Jesi li obavila? U oko, kao što sam rekao? -Nisam mogla. -Što?
Poslušala sam što govori i s puno toga... sam se jebeno složila.
Došla sam ubiti nekoga tko mi ništa nije kriv
jer se moram svidjeti carici, inače sam sjebana.
Vratimo se na zadnji dio rečenice i ubaci mene jer smo oboje sjebani.
- Maksim, neću to učiniti. - Marial, imali smo plan.
Novi plan. Archiejev plan se ostvaruje.
Archie će sve srediti i mi ćemo se izvući iz toga. On je stručnjak za to.
Kako razočaravajuće.
Hajdemo kući. -Moram piškiti.
- Zašto nisi išao dok sam bila unutra? - Rekla si da ostanem ovdje,
a za razliku od tebe, meni se jedinomu može vjerovati u ovom partnerstvu.
Archie, moramo se boriti zajedničkim snagama.
Započet ću pregovore i savjetovati protiv krvožednog ludila vojske.
Ali kako da me prestanu mrziti? -Pokažite snagu.
Zar se šuljate? -Samo znam kad me negdje trebaju.
Oduvijek je tako. Jednom sam išao, ne znam zašto, preko dvaju polja i potoka
i stao sam ispod drveta, čuo žuborenje, vidio djevojku kako pada i uhvatio je.
- Fascinantno. Kako se zvala? - Olga. -Vrsta drveta? -Hrast.
Možemo li jednostavno ispregovarati miran dogovor?
Nije samo on u pitanju nego i cijela njegova vojska.
Koja umire nakon njegova nestanka i navodne smrti.
- Suprotnost Isusove priče. - Ljudi vole mučenike.
Ivana Orleanska. Sestra i ja odjenule smo se u nju i zapalile.
Prava vatra? -Možemo li prestati? -Vičeš li zato što si gluh?
Nisam gluh.
I imam rješenje. -Imam i ja.
Petrov stvara perimetar iz kojeg nema bijega, Archie pregovara,
ako pođe po zlu, Petrov pokreće rat, ako dobro krene,
Petrovljevi ljudi svima dijele rublje s mojim imenom.
Dobar plan.
Kad si vani i gomila gleda u tebe, ta jebena energetska sila.
Bio sam u borbi i ta se energija osjeti kao valovi mržnje i straha,
ali ovo je jebena ljubav i škaklja jebenu kožu.
I onda iz mene izlaze riječi i ideje kojih se nikad nisam sjetio
i točne su i istinite i...
Jebemti. Kriste, ovo je dobro.
Sjajna si.
Volim vas, care Petre.
I ja tebe jebeno volim. Svilenkasta jebena usta, dobro odigrano.
Pugačev, pretpostavljam.
Ne, ne jebem male dečke, takvo je pravilo.
Zbogom, gospodine. Neka vam je put u pakao brz i vatren.
- Vozaču! Idemo! -Koji vrag, Maksim? - Upucao sam ga. Bilo je maksimastično.
Zajebavaš me! -Muškarac mora katkad uzeti stvar u svoje ruke. Nema na čemu.
Vozaču, idemo!
Ti jebeni ljudi!
Carice, Katja je napisala predstavu.
- Hura! Volim predstave. - Nisam sigurna u vezi s ovim.
Bit će zabavno! -Ne znamo kakva je. Znam samo da je o vama.
O meni? Hura. Zavoljet će me.
Hoćemo li pogledati predstavu?
Nekad nismo mogle zamisliti da pišemo predstave. Zahvalimo našoj carici.
Seljaci, treba mi stolac.
Moram vam ispričati jednu priču. Ja sam pripovjedač.
Nakon dolaska u Rusiju.
Rusija.
U srcu mi gori. Vidim njezino zlatno obećanje.
O, moja nova žena.
Donosim prosvjetiteljstvo.
I svilena usta. Odlično. Brže.
Voltaire!
Diderot!
Montesquieu!
Upravo sam popušila Montesquieuu!
Da zaustavim? Izgledat će loše, ali...
Moram preuzeti ovu zemlju i njezine jadne ljude.
Oslobodit ću seljake i bit će mi zahvalni i voljet će me.
- Tko ste vi? - Zdravo, ja sam Leo.
Imam breskvu i laganu predigru.
Ja sam Orlo, hajdemo promijeniti ovu zemlju.
Možemo oboje. Riješiti se ove zemlje i izgraditi novu.
Volim te, Leo.
Pa?
- Mogu li to uzeti? - Naravno, volim te.
Stavi mi krunu na glavu i svoj jezik u moju pičku.
Okrunjujem se kao Katarina Neispunjenih Obećanja.
Imam puno posla. Treba nam puna pozornost bez ikakva uzmicanja.
O, jebemu, da! Liži mi pičku. Sloboda kmetovima.
Ja sam Katarina Neispunjenih Obećanja.
Došla sam vas spasiti. Kao prvo, budite bolji.
Hura. Čitajte knjige, složite se sa mnom,
budite se s činjenicom da ste obična govna,
ali velikodušni u srcu i spremni za rast.
Mislim da moramo imati konkretnije planove. -Tko si ti ono?
Orlo!
Kamo je nestao?
Za Rusiju. Jašemo zajedno u budućnost.
Nemojte reći "ne", nego recite "da"!
Plešite svi, sve dok ne povraćate.
Sjajno, nitko ne može otići s plesnog podija dok ne povraća.
Bože, osjećam se malo...
Rekla vam je da plešete, debili, plešite onda.
Pusti me! -Jako, jako sam ljuta na tebe.
Sve je u redu? -Tiho. -Otključaj ga.
A ti, idi dolje i možeš ljudima reći za Petra.
Sad? Mislila sam da ne smijem. -Život se mijenja.
Treba mi nešto. -Kako bi bilo da te prebijem? -Mogu li biti gola?
Može, samo nestani.
Dobro ste, dobro ste.
- Ma odjebi. -Tatiana, pokušaj... - Razumijem. -Prijateljica s caricom.
Uvijek ciljaš na vrh.
Prvo si iskoristila Petra, sad i Katarinu.
Htjela sam te pitati jesi li čula trač, ali odjebi. -Kakav trač? -George.
Reci mi. Ne obaziri se na nju. Nešto se čudno događa, zar ne?
Širi se glasina da je Petar umro na putu do Švedske.
Što? -Umro. Utopio se ili nešto takvo.
A ona to zna i ne želi nam reći. -Čudno se ponaša. -Da.
Ne znam, samo sam se pitala jeste li čuli. -Ne.
Nemojte nikomu reći jer bit će sranje.
I ne ponaša se čudno. Što je bolje poznajete, to više shvaćate da je luda.
- Bojim se što je u stanju učiniti. - Zašto nam ne bi rekla?
Možda se nije utopio, Arkadij. Možda ga je ubila.
- Ne može biti jebeno mrtav. - Zadržite to za sebe, mrzim tračanje.
Što je s vama? Ja se baš zabavljam. -Jesi li čuo što se priča?
Sve se vrti. -Znam.
- Odjebi tu Katju. Moraš je ubiti. -Što? - Neke granice ne smiju se prijeći.
Neću to dopustiti. Odsijeci joj glavu prije deserta.
Sjećam se glava kad sam prvi put došla.
Katarina, napala je tvoje vladanje, moraš reagirati. Ne daj se ponižavati.
To je ono što Pugačev radi. Ne na tvom dvoru. Moraš vratiti udarac.
Rekla sam da mogu reći istinu. Progresivci bi me mrzili, izdat ću ih.
Da, vjerojatno bi. Nisam to uvidjela.
Tako si pametna. Zato si valjda postala carica.
Zašto si ovdje? -Ovdje sam jer sam ti prijateljica.
Prije nisi bila. -Sad jesam.
Vidiš to, zar ne?
Da.
Još jedan mali problem jest taj što se glasine o Petrovoj smrti šire dvorom.
Što? -Da je zajedno s konjem propao kroz led na jezeru
i jebeno se utopio,
a ti si to vidjela i nisi nikomu rekla.
Moraš ustati i reći im da je to laž.
Zato što jest, zar ne?
Ne, to nije istina, to nije istina, nije istina.
Pozdrav. Da dođem poslije?
Potpišimo ovo. Preklinjem vas, to je drugi izraz za "završite ovo".
Pristanite na jednu Crkvu i on će napustiti svoje stado i državu.
Nemaju koga slijediti, vratit će se k nama. -Dobro. Hvala, Archie.
Naučili ste lekciju. Kontrola je sve u Rusiji, a imaju je Crkva i carica.
Vjerujete li u ukazanja?
To mi je u opisu posla.
Nešto juri na mene i ubit će me ako dođe ovamo.
Dobra večer.
Ne bih samo ovako uletio jer vjerujem da manire krase naše društvo.
Međutim, kad Pugačeva upuca najotmjeniji muškarac u kraljevstvu,
znameniti Maksim Ilijič Vaskovi, mislim da možemo biti slobodniji.
Ti si... -Upucao Pugačeva.
Molio je za svoj život, ali nasmiješio sam se i upucao ga u oko.
Tako da je lažni Petar mrtav. -Jebemti.
- Lažni Petar je mrtav. - Jebeno mrtav.
Stavljam vam pod noge dar odanosti.
Mislim da ćete uživati u pogledu na moje cipele kad se sagnete.
Pugačev je mrtav. Taj je Petar mrtav.
Da, da, sad razumijem.
Maksim. -Bog me blagoslovio, Archie. Mislim da to sad svi možemo vidjeti.
Sranje. Jesi li dobro? -Pokušao sam glavom otvoriti vrata.
Koji se vrag događa? Zašto si bio zaključan? -Gdje si bila?
Ne znam. Posao oko vjenčanja. -Dobro.
Što se dogodilo? -Petar je bio na konju i propao je kroz led.
Što? -Jer je Hugo pička, a Petar Veliki nije ga htio ostaviti
i ja sam bio nelojalan, ali ne zapravo, ali mrtav je pa sam ipak bio nešto.
Nije uspjelo na kraju. -O čemu govoriš?
Gledao je u mene, pružio sam mu ruku, ali konj ga je povukao
i izgledao je nekako zbunjeno i pomalo sjebano.
Petar je... Što želiš reći? -Da je mrtav.
Prijatelj mi je mrtav.
Jebote. -Da, jebote.
I Katarina je to vidjela? -Da, ali luda je. Ne da mi da ikomu kažem.
- Ali to se zaista dogodilo? - Da. Draže mi je biti u nesvijesti.
Da, samo se odmaraj, dragi.
Odmaraj se.
Katja, stani na postolje.
Kako slatka predstava.
Kako zajedljivo prema meni i mojim osjećajima.
I kako je smiješno gledati kako te konj jebe u guzicu.
I kako se svima svidjela. Stoga mi je sinula jedna ideja.
U provinciji bi je trebali vidjeti. -Zar bi?
Sredila sam ti odlazak u Sibir na produljeni spisateljski boravak.
Sibir? -Uzmi kaput i kapu. Hura. -Hura.
I još nešto, smiješna glasina širi se po dvoru. -Da je Petar mrtav.
I lažete nam o tome. -Nije mrtav.
Pugačev je mrtav. A budući da se pretvarao da je Petar
i Maksim ga je ubio, normalno je da su ljudi postali zbunjeni.
Tako da je Pugačev mrtav, ne Petar.
Pugačev, ne Petar. Desert?
Petar nije mrtav? -Ne. Deserti!
Carice, večeras imamo poseban desert.
Car Petar i ja radili smo na slanim desertima.
Htio bih otkriti prvi. Slani mousse od karamela uz praline od lješnjaka,
začinjen majčinom dušicom.
Bilo je vrlo uzbudljivo, šteta što nije ovdje da vidi.
Slano.
Jesam li ti rekao da sam kušao slani desert? Jean-Pierre eksperimentira.
Ludo, ali ipak genijalno.
Javim ću kad završimo. Volim te.
Cijelim jebenim srcem, tijelom i duhom koji me pokreće. Svime.
Morate ispuniti tu čast.
Nevjerojatno, zar ne?
Mrtav je!
Jebeno je mrtav!
MEDIATRANSLATIONS