Hämmästyttävää!
Niin minä olen! Mikä on tilanne?
427 ja 309.
- Kumpi on kumpi? - En muista.
Tämä on niin kivaa. Meillä pitäisi olla useammin kivaa.
- Samaa mieltä. - Hauska on hauskaa. Ja yllättävää.
- En tiennyt, että olet hauska. - Sitä samaa.
Pidin sinua lutkana.
Nyt näemme toisemme. Se on häikäisevää.
Miten hauskaa meillä on ollutkaan. Ja... luoja.
Minulla on kamalasti ajatuksia.
Näen sen kasvoiltasi.
Kuin luodit räjähtelisivät päässäsi.
- Juuri niin. - Onneksi vain kuvainnollisesti.
Entä jos valistus olisi hauskaa? Ajatukset.
Mieleni juuri räjähti. Nerokasta!
Hovi on tylsä, talonpojat eivät käsitä sitä.
Kauppiaat... kuka tietää niistä ahneista paskoista.
Jos se olisi hauskaa, se voisi toimia.
- Minäkin olisin hauska. - Eivätkä he vihaisi sinua.
Eivät he vihaa minua.
Vitsailen.
Hauskaa! Juodaan.
Vakavasti puheen ollen. He vihaavat minua.
Pottunaamaiset talonpojat vihaavat minua.
Naivat näköisiäni nukkeja Pugatšovin kiihottamia.
- Tiedätkö, mitä? - Se pelottaa sinua?
Se saa minut vihaamaan heitä.
Voisin keittää heidät vihassani.
- Jukra. - Mutta ei tänään.
Tänään on kyse hauskasta. Lyödään viisaat päämme yhteen.
Kirjaimellisesti. Kiva.
Ajatukseni on seuraava.
Erästä asiaa nimeltä juna kehitetään juuri.
Rakennamme sellaisen. Menemme alueelle, jossa Pugatšov on.
- Tapamme hänet? - Ei. Sitä meiltä halutaan.
Pysähdymme kaupungeissa. Pelaamme sulkapalloa.
Puhumme valistuksesta hauskalla tavalla.
Sinä imet joka kaupungissa talonpojan kullia, -
etteivät he tunne olevansa alempiarvoisia.
- Talonpojan kullia? - Voimme vuorotellakin.
Juna on ongelma. Sitä ei vielä ole.
Mitä me voisimme tehdä tänään hovissa?
Aivan. Tämä päivä on tärkeämpi.
Jos järjestäisimme hauskan päivän. Näytelmiä, ideoita.
Kaikki kertovat vitsejä, laulavat, lausuvat takaperin Voltairea.
Syövät kumkvatteja toistensa suista.
Keksimme sille jonkun helvetin hyvän nimen.
"Totuuden, vitsien ja ideoiden festivaali."
- Ihana. - Olet niin ihanan keskittynyt.
Näet tulevaisuuden ja tehtäväsi.
- Olet helvetin upea! - Kiitos.
Katso. Rakastan sinua. Muutit minut.
Revit vanhan Georgen ulos.
Heivasit ruumiin ja mielen pientareelle ja loit uuden.
Hauskaa, että kerran nuolit minua.
- En ajattele sitä. - En minäkään.
Tarvitsen kylvyn.
Haisen kuppaiselta talonpojalta haudattuna härkään helteellä.
Ajattelin samaa.
Kylvetään ja sitten vapautetaan hauskuus.
Mitä ihmeellisin lounas, joka ei lopu.
Pelejä. Musiikkia.
Tarvitsemme lintuja, jälkiruokia, tietysti, ja...
- Teetä? - Missä Georgina on?
En tiedä. Auta minua rouva Dymovin kanssa.
Välillämme on vetovoimaa, joka venyttää luokkarajoja.
Jonain päivänä ne repeävät, kuten vaatteemme, -
sitten saamme toisemme.
Olen hämilläni. Näin unta. Ehkä vieläkin.
Tarvitsen apua. Mistä hän pitää?
Näin unta. Missä George on?
- Poissa koko yön. - Mitä?
En taida nähdä unta?
Et. Mistä hän pitää? Näytänkö rintaa ohimennen?
- Mitä? - Georgina.
Ajattelin näykkäistä korvasta.
- George. - Kultaseni. Voit mennä, Petra.
- Olen mukanasi, missä vain. - Tiedän sen jo.
- Missä sinä olit? - Katariinan kanssa.
Onko hän kunnossa? Kertoiko hän?
On, eikä kertonut.
- Oletko sinä kunnossa? - En.
Miten pärjään ilman häntä?
- Minä... - Et tiedä?
Sillä et voi, en voi olla ilman häntä.
- Grigor, tule tänne. - Jos kosket, minä hajoan.
Mitä olen ilman häntä?
Hän on kaikki. Tiedän.
- Ajattelen meitä lapsina saleissa. - Jeesus...
- Et ole kertonut kenellekään? - En. Katariina on mielipuoli.
Häntä vihataan, jos se selviää.
- Niin. - Helvetti.
Aina, kun nukun, herään epävarmana.
Sitten muistan jäisen veden. Hänen kasvonsa.
Luoja, miten minä rakastin häntä.
Tiedän sen.
Ehkä menen Katariinan luo.
Ja minä rakastan sinua.
Teen kaiken meidän eteemme. Odota hetki.
Tämä on todellista, eikö?
Niin, mutta ei hätää. Tiedän, mitä tehdä.
Jos en olisi sanonut...
- Ehkä olin epälojaali. - Et! Rakastit Pietaria.
Olimme onnellisia ennen Katariinaa.
Hän on kuollut. Sanat jyskyttävät kallossani.
Juohan nyt teesi.
- Mitä me teemme? - Sinä nukut.
Minun on nähtävä Marial.
Varovasti, kulta. Tarvitset lepoa.
- Onko Pietari kuollut? - Mitä helvettiä? Salakuunteleva ämmä!
Työni on ennakoida tarpeesi. Siitä on apua. Onko hän?
- Ei. - Hän on, jumalauta.
- Et voi sanoa mitään. - Voi paska...
Oletko sinä kunnossa? Rakastit häntä.
Olin kateellinen. Vaikeroit hänen allaan, kun toin kakkua.
Petra, pidä suusi. Minä maksan sinulle.
Olen ennemmin kokemusorientoitunut.
- No? - Tuo oli helvetin kivaa.
- Tiesin sen. - Meillä on sopimus.
Mitä helvettiä? George!
Helvetti.
Leonora! En halua olla täällä. Missä kaikki ovat?
Miksi emme tee töitä? Pyöriikö Venäjä itsekseen?
Jos pyörii, niin ojaan.
Se ei käy hauskuuden ja nerouden päivänä.
Huomenta. Päivän lounaasta tulee hauska.
- Arkkipiispa. - Keisarinna?
Vitsi. Kaikki.
Miksi luutunsoittaja pidätettiin?
Sormeili mollia.
Molli. Se on termi... Helvetti. Oikeasti?
Miten georgialainen ympärileikataan?
Potkaiset hänen siskoaan leukaan.
Keisarinna meidän on puhuttava Pugatšovista.
Smolny, vitsi. Heti.
Miksi sanotaan puhuessaan viheltävää miestä?
Kusipääksi. Sitten lyödään hampaat sisään.
Sitten hän vain pulppuaa -
niellessään vertaan.
Smolny on melko ongelmallinen.
Kulkeva kylpevä keisarinna. Miten upeaa.
Elisabet, vitsi.
Mikä on punainen, läpinäkyvä, kukkien päällystämä, asuu meressä, -
syö planktonia ja sardelleja, puhuu kielillä, -
vaihtaa väriä halutessaan, erittää myrkkyä silmistään, -
ja ääntelee kuin pieni huilu?
Jukra. En tiedä.
En minäkään, mutta se on varmasti mahtava.
Eteenpäin!
Hän puhuu salissa keskipäivällä.
- Sitten pam! - Ase pois, Maksim.
Haluaisin tehdä sen. Se olisi hellyydenosoitus.
- Kiva, mutta ei. - Tehdään se yhdessä.
Ristitulta. Sitten: Pam! Pam!
Helvetti sentään.
Sen pitäisi olla mukava muisto, emme tee paljoa asioita yhdessä.
Minä teen sen. Sinä odotat vaunuissa.
Mitä? Ajatus oli minun.
- Kuulit minua. - Uskomatonta.
- Ihanaa. - Mitä on tekeillä?
Lounaasta tulee hauska.
Elisabet, teemme keskustelusta hauskaa.
Käärimme ideat iloon ja kiiltopaperiin.
- Oletko kunnossa? - Vaikutat...
Inspiraatio virtaa suonissani.
Keisarinna, meidän on puhuttava Pugatšovista.
Neuvottelut ovat käynnissä. Hänellä on ideoita.
Emme neuvottele terroristien kanssa, -
- vaikka olivatkin karismaattisia. - Mitä?
Hän sanoi, ettemme neuvottele terroristien kanssa.
Menetätkö kuulosi? Isälleni kävi niin. Ärsyttävää.
Joka aamu: "Huomenta. Sanoin huomenta!"
Onko muilla kylmä?
Huomenta. Anteeksi.
Voit katsoa. Tämä on vain uskomaton vartalo.
Siperia. Petrov. Kolme faktaa ja vitsi.
Kylmä, tosi kylmä, uskomattoman kylmä.
Mikä on punainen ja huonoksi hampaille? Lentävä tiili.
- Ihanaa. - Löysin Pugatšovin.
- Siksi syöksyin paikalle. - Mitä?
Sanoi löytäneensä Pugatšovin.
- Kuulosi, arkkipiispa. - Hän on Tekovissa.
Piileksii kirkossa.
Pöyristyttävää.
Seuraa ruoskintaa ja pannaan julistuksia.
Mielenkiintoista tietoa, -
mutta irrelevanttia, sillä hieron sopimusta.
Kokoavat rivejään. Saan miehet nopeasti paikalle.
Suunnitelmamme välttää verenvuodatuksen.
Keisarinna ei pidä siitä. Säästetään venäläisten henkiä.
Keisarinna päättää. Vaihtoehdot ovat suunnitelmassamme.
- Suunnitelma? - Yhteenveto.
Pidätämme hänet tai ammumme pään kanuunasta.
Heitä on paljon, joten seuraa taistelua.
- Turhaa verenvuodatusta. - Hänellä on armeija.
Melkoinen muutos.
Keräävät kuolleita aatelisia kuin sytykkeitä.
Käyttävätkin heitä sytykkeinä.
Kun ottaa talven huomioon, -
siinä on tiettyä logiikkaa.
- Säikytit minut. - Keisarinna.
Pyyhe. En voi keskustella märkänä.
Elisabet, ranskalaiset maksavat tästä lähin taiteella.
- Kirjatkaa ylös. - Ulos, keisarinna pukeutuu.
Katsokaa itseänne. Täynnä inhaa, -
mutta ymmärrettävää himoa ja sen peittelyä.
En peittele, en vain tiennyt, miten reagoida.
Vyötäröni alapuolella ei tapahdu mitään.
Aikaa ei ole. Tiedämme, missä hän on nyt.
Siksi neuvottelut sopivat.
Niillä ei ole kiire.
Ellet ole aatelinen, joka pian käryää.
Käskin poistua.
Haluamme puhua myös Ruotsista, sillä armeija ei tiennyt siitä.
Kaikki ovat pihalla, joten olisi kiva puhua siitä.
Voita minut puolellesi. 10 sekuntia aikaa.
Olette komea ja kaunis.
Synonyymejä. Mitä sinä haluat?
- Mitä tahansa... - Päätän? Tahdon?
- Niin! - Taputtakaa Borikselle.
Kiitos, Boris.
Näin hän haluaa teidän elävän.
Katariina vihaa venäläisiä. Se on karu totuus.
Tunsin erään naisen. Kaunis, älykäs.
Sähikäinen, joka voisi juoda tai sparrata kenen kanssa tahansa.
Syntynyt ylimystöön ja se riistettiin häneltä.
Yhtäkkiä hän on paskan ja täiden peitossa.
Mulkku naamassa. Saa tuta sen kaikilta.
Sitten yhtäkkiä he kohottavat hänet takaisin.
"Miellytät meitä, voit elää."
Sitten muuttavat mielensä ja heivaavat hänet.
Vitsi on siinä, että hän pitää itseään itsenäisenä.
Harhainen. Pelkkä sätkynukke.
Hän on vain heidän luomuksensa.
Pelokas, vihainen nainen, joka janoaa hyväksyntää, -
jotta hän voi hengähtää rauhassa.
Minä helvetti rakastan häntä. Hän tekee kuin me muutkin.
Kuka ei olisi astunut huoneeseen miettien:
"Entä jos ärsytän heitä?" Tai tehnyt niin.
Minä aion muuttaa sen kaiken.
Minä, Pietari, Pietari Suuren poika.
Tiedättekö, mitä minä aioin?
Aioin muuttaa kaiken, ja hän keksi sen.
Tiedättekö, mitä aioin?
Halusin vapauttaa maaorjat.
Kyllä. Ja vapauttaa kauppiaat veroista.
Luoja, vapauta kansa kahleistaan.
Mielemme ja kehomme ovat molemmat kahleissa.
Pietari! Pietari! Pietari!
Tuokaa hänet!
Näytä hänelle!
Kuka haluaa antaa palaa?
- Hei. - Sinä...
Erittäin elävöitynyt ja innoissani.
Keisarinna aikoo uudistaa tapamme puhua valistuksesta.
Ovet avataan erimielisyyksille ja satiirille.
Siinä sinä tulet kuvioihin. Esität näytelmäsi.
En voi. Näytin sen vain sinulle. Se on maanpetosta.
- Hauskaa sellaista. - Silti.
- Kirjoitin sen vihaisena. - Olet turhan ankara.
Se on lahja, joka pitää jakaa maailmalle.
- En tiedä... - Katja, olet pelkuri.
Kuolet jättämättä jälkeä.
- Jeesus. - Haluatko miettiä haudassa:
"Maistoin paria mulkkua, opetin tyttöjä, -
lahjani kuolivat kuin varpunen lasipurkissa."
- Hän... - Pitää siitä.
Arvioimme hänet väärin.
Hän haluaa aggressiivista keskustelua.
Sinusta tulee ihailun kohde.
Sinut nähdään. Olet Molière, jolla on pillu.
Ihanaa. Molière, jolla on pillu.
Venäjän suosikki.
Hoida se valmiiksi.
Kuinka paljon taidetta on tarpeeksi?
Tarvitsemmeko lisää museoita? Tietysti.
Kierrän alueita salassa. Hattu päässä.
Oletko sinä kunnossa?
Mahtavassa. Innoissani päivästä.
Jokin sinussa on vinossa.
Olin samanlainen kun Pietari Suuri lähti taisteluun.
Olin poissa tolaltani.
Poistatin länsisiiven ovet.
Ajattelin, että kun hän palaa, ovet eivät saisi hidastaa sitä.
En voinut nukkua.
Uin satoja kierroksia järvessä.
Sitten lyyhistyin penkereelle.
Haukoin henkeä ja olin yltä päältä iilimadoissa.
Minut piti kantaa palatsiin.
Siitä se taitaa johtua. Kuvittelin jopa hänen kuolleen.
Tein sitä yhtenään.
Kuvittelin hänen kaatuneen, kuolleen matkalla. Kaikkea.
- Se vainosi minua. - Mutta se ei ollut totta.
Sydämesi sumentaa pääsi.
- Se on kamalaa. - Niin.
Siksi minulla on kai kylmä.
Meidän on pidettävä hauskaa.
Lounas odottaa. Hiuksissani on rypäleitä. Maista.
Katkera. Niin kuin sinä.
Mitä helvettiä?
Emme neuvottele? Meillähän oli sopimus.
Emme voi tukea sitä, se vaikuttaisi salaliitolta.
- Kätesi pysyvät puhtoisina. - Jotain sellaista.
Jos haluat, että kannan vetesi, älä rei'itä ämpäriä.
Arkkipiispa, pysäytä se. Se karkaa käsistä.
Nyt! Tervetuloa ilon, totuuden ja lumoavien ideoiden festivaaleille.
Vapauttakaa linnut.
Vapautetaan ideamme, surmataan heikot.
Ilmaan jäävät vain parhaat.
Tämä oli tuon ajatuksen visualisointi.
Kertokaa vitsejä. Valistuksemme on hauskaa.
Karhu kävelee tavernaan ja pyytää vodkaa.
- Baarimikko kysyy: "Mettästäkö tulit?" - "Olenhan mesikämmen."
Ihastuttavaa ja odottamatonta.
Mitä eksäni ajattelee naidessaan uutta rakastajaansa?
Toivottavasti sitä, miten ikävöin häntä ja miten erityistä se oli.
Mikä on sininen, kylmä ja hyvä sängyssä?
Kuollut talonpoika!
Polo!
- Marco! - Polo!
- Marco. - Polo!
- Onko hän kunnossa? - Pietari käy sotaa.
Pelko ilmenee oudoissa muodoissa.
Tämä yhtäkkinen ystävyys on yllättävää.
Totisesti.
Miksi sinulla on neljä kerrosta vaatteita?
Minulla on kylmä. Aina vain enemmän.
- Puhuitko tohtorille? - Se tuntuu perustavammalta.
Ei vain pelkoa, en tiedä, mitä.
Ihmisruumis on ihmeellinen.
Emme hallitse omia vaunujamme.
Ne voivat yhtäkkiä syöksyä ojaan.
Ruumis tietää vastauksen ennen kuin mieli esittää kysymyksen.
Vihaan ruumiin kysymyksiä.
- Marco! - Polo!
Olen niin pahoillani. Se oli refleksi.
Taitaa olla vuoroni.
Ammuitko silmään kuten sanoin?
En voinut tehdä sitä.
Kuuntelin häntä. Hänen puheissaan oli järkeä.
Minun on murhattava syytön keisarinnan puolesta -
tai minä olen kusessa.
Keskitytään tuon loppuosaan.
Lisää minutkin siihen. Me olemme kusessa.
- Maksim, en tee sitä. - Meillä oli suunnitelma.
Uusi suunnitelma. Arkkipiispan suunnitelma etenee.
Hän hoitaa kaiken ja me jättäydymme pois.
- Hän on etevä tällaisessa. - Mikä pettymys.
- Mennään kotiin. - Minua pissattaa.
- Miksi et pissannut odottaessasi? - Käskit pysyä vaunuissa.
Minun sanaani, toisin kuin sinun, -
voi luottaa tässä suhteessa.
Arkkipiispa, lyödään viisaat päämme yhteen.
Aloitan neuvottelut.
Puhun armeijan verenhimoa vastaan.
Miten he eivät vihaisi minua?
- Voimannäyttö. - Vaanitko sinä meitä?
Vaistoni ohjaa minua.
Kerran kävelin, tietämättä syytä, peltojen ja virran yli, -
pysähdyin puulle, kuulin rapinaa -
katsoin ylös, niin neito tippui käsiini.
Kiehtovaa. Mikä hänen nimensä oli?
- Olga. - Millainen puu?
- Tammi. - Emmekö voi vain neuvotella?
Kyse ei ole vain hänestä.
Vaan hänen viha-armeijastaan.
Se kuolee pois hänen mukanaan.
- Jeesukselle kävi päinvastoin. - Marttyyreista pidetään.
Pukeuduimme lapsena Jeanne d’Arceiksi ja poltimme itsemme.
- Oikeasti? - Voisimmeko lopettaa?
Huudatko, sillä olet kuuro?
En ole kuuro.
- Minulla on ratkaisu. - Minullakin.
Petrov eristää alueen ja estää paon.
Arkkipiispa neuvottelee, jos ei onnistu, -
Petrov iskee, jos onnistuu, -
Petrovin miehet jakavat nimissäni ruplia.
Hyvä suunnitelma.
Kun ihmisjoukko katsoo sinuun.
Energia on valtava.
Olen ollut taisteluissa, energian tuntee aaltoina.
Vihaa, pelkoa...
Mutta tämä on rakkautta. Ihoa kihelmöi.
Sitten sanat, ajatukset tulevat minusta.
Ne ovat uusia. Oikeita, tosia ja...
Helvetti sentään. Jeesus, miten hyvää...
Olet uskomaton.
Rakastan sinua, keisari Pietari
Minäkin sinua. Silkkinen suu. Hienoa.
Pugatšov, minä oletan.
En pane pikkupoikia. Se on sääntöni.
Hyvästi, hyvä herra. Olkoon matkanne helvettiin nopea.
Liikkeelle!
- Mitä helvettiä, Maksim? - Ammuin hänet. Maksimaalista!
- Et ole tosissasi? - Miehen on hoidettava asiat.
Ole hyvä, kultaseni. Liikkeelle.
Helvetti tätä porukkaa.
Keisarinna. Katja on tehnyt näytelmän.
- Hurraa! Pidän niistä! - En ole varma tästä.
- Siitä tulee hauskaa. - Emme tiedä siitä mitään.
Se koskee sinua. En tiedä muuta.
Hurraa. Pian he rakastavat minua.
Aloitetaanko esitys?
Kerran emme voineet kuvitellakaan tekevämme näytelmiä.
Olemme kiitollisia keisarinnalle.
Talonpojat, tarvitsen tuolin.
Minulla on tarina kerrottavaksi. Olen kertoja.
Saavumme Venäjälle.
Venäjä!
Se palaa sydämessäni! Näen sen kultaiset lupaukset.
Uusi vaimoni.
Tuon valistuksen mukanani.
Silkkisen suunkin. Hienoa. Nopeammin.
Voltaire!
Diderot!
Montesquieu!
Minä pamautin montesquieut.
Pysäytänkö esityksen?
Otan tämän maan ja sen kansaparan.
Vapautan talonpojat.
Saan heidän kiitollisuutensa ja rakkautensa.
- Kuka sinä olet? - Hei. Olen Leo.
Otahan persikkaa ja hieman esileikkiä.
Olen Orlo. Muutetaan tämä maa.
Tehdään molemmat.
Hiiteen tämä maa, luodaan uusi. Rakastan sinua Leo.
Mitä sanot?
- Voinko ottaa sen? - Toki. Rakastan sinua.
Kruunu päähäni, kieli tuherooni.
Kruunaan itseni toteuttamattomien lupausten Katariinaksi.
Meillä on paljon töitä.
Meidän on keskityttävä, emme saa poiketa...
Kyllä! Nuole pilluani! Vapauttakaa maaorjat!
Olen toteuttamattomien lupausten Katariina.
Tulin pelastamaan teidät.
Ensinnäkin olkaa parempia. Hurraa.
Lukekaa kirjoja. Olkaa samaa mieltä. Ymmärtäkää olevanne paskoja, -
mutta hyväsydämisiä ja valmiina nousemaan!
Tarvitsemme jotain konkreettisempaa.
- Kuka sinä olitkaan? - Orlo.
Mihin hän meni?
Venäjälle. Ratsastamme yhdessä tulevaisuuteen.
Älä hirnahda, vaan sano kyllä!
Tanssikaa! Tanssikaa, kunnes annatte ylen.
Nerokasta. Kukaan ei poistu, ennen kuin niin on käynyt.
Luoja. Minusta tuntuu...
Hän käski tanssia, kusipäät!
- Päästä minut. - Olen hyvin ärtynyt.
- Kaikki hyvin? - Hiljaista.
Avaa ovi.
Mene alakertaan.
Kerro palvelijoille Pietarista.
- Eihän pitänyt kertoa. - Elämä kehittyy.
- Tarvitsen jotain. - Säästyt selkäsaunalta.
Ehkä haluan sitä. Alastomana.
Olkoon. Mene nyt vain.
Ei hätää. Kaikki on kunnossa.
- Painu helvettiin. - Tatiana...
- Minä ymmärrän. - Keisarinnan paras ystävä.
Mielistelet aina ylempiä.
Ratsastit Pietarilla, nyt sitten Katariinalla.
Olisin puhunut huhuista, mutta olkoon.
- Huhuista? - Ei.
Kerro. Jotain outoa on tekeillä. Eikö vain?
Pietarin huhutaan kuolleen matkalla Ruotsiin.
- Mitä? - Kuoli. Hukkui tai jotain.
Katariina tietää, muttei kerro siitä.
Hän on outo.
Olitteko te kuulleet jotain?
Emme.
Älkää kertoko kenellekään.
Eikä hän ole outo.
Jos tuntisitte hänet, pitäisitte häntä hulluna.
Pelkään sitä, mihin hän vielä ryhtyy.
- Miksi hän ei kertoisi? - Ehkä hän ei hukkunut, Arkadi.
- Ehkä hän tappoi hänet. - Ei Pietari voi olla kuollut.
Olkaa hiljaa. En pidä juoruilusta.
Mikä teillä on? Tämä on hauskaa.
Oletko kuullut, mitä puhutaan?
- Kaikki pyörii. - Tiedän.
Paskat Katjasta. Tapa hänet.
Tiettyjä rajoja ei voi ylittää.
En salli sitä. Kaula katki ennen jälkiruokaa.
Minä...
Muistatko ne päät, kun saavuin?
Katariina hän hyökkäsi valtaasi vastaan.
Et voi sallia halventamista. Pugatšov tekee sitä.
Hovissa sitä ei sallita. Iske takaisin.
Sanoi, että totuuden voi kertoa.
Edistyksellisille se olisi petos.
Niin kai. En ajatellut sitä.
Olet niin nokkela. Siksi kai olet keisarinna.
Miksi olet täällä?
Sillä olen ystäväsi.
- Et ollut ennen. - Nyt olen. Kai näet sen.
Näen.
Toinen pikkuongelma on, että huhut Pietarista leviävät.
Mitä?
Että hän putosi ratsullaan jäihin.
Hän hukkui.
Sinä näit sen, etkä kertonut kellekään.
Joten...
Sinun on noustava ja sanottava sitä valheeksi.
Eikö se olekin sitä?
Ei, se ei ole totta. Ei ole.
Hei. Huono hetki? Hyväksytään tämä.
Pyydän sitä hartaasti. Viedään tämä loppuun.
Yksi kirkko.
Hän jättää laumansa ja lähtee maasta.
He jäävät ilman johtajaa ja palaavat huomaamme.
- Selvä. Kiitos, arkkipiispa. - Oppi meni perille.
Hallinta on kaikkea Venäjällä.
Vain kirkolla ja keisarinnalla on sitä.
- Uskotko näkyihin? - Kuuluu työhön.
Jokin syöksyy minua kohti, se surmaa minut, jos niin käy.
Iltaa.
En syöksyisi näin huoneeseen tavallisesti, -
tavat ovat yhteiskuntamme ydin.
Kuitenkin suurin vihollisemme, Pugatšov, -
on ammuttu valtakuntamme tyylikkäimmän miehen, -
Maksim Illyich Vaskovyn toimesta, joten se sallittakoon.
- Sinä... - Ammuin Pugatšovin.
Hän aneli henkensä puolesta.
Minä vain hymyilin ja ammuin häntä silmään.
- Teko-Pietari on kuollut. - Saatana sentään.
- Teko-Pietari on kuollut. - Kuin kivi, jumalauta.
Lasken lojaalisuuteni lahjan eteenne.
Nautitte myös kengistäni kumartuessanne nostamaan sitä.
Pugatšov on kuollut. Se Pietari on kuollut.
Kyllä. Nyt minä ymmärrän.
- Maksim. - Luoja siunasi minua, arkkipiispa.
Näemme kaikki sen nyt.
Ei.
- Oletko kunnossa? - Yritin murtaa oven päälläni.
Mitä helvettiä? Miksi olet lukkojen takana?
- Missä sinä olit? - En tiedä. Aviojuttuja.
- Aivan. - Mitä on tapahtunut?
Pietari oli hevosella jään päällä. Hän putosi sen läpi.
- Mitä? - Sillä Hugo on mulkku.
Pietari Suuri ei jätä häntä.
Olin epälojaali, mutten oikeasti, mutta kuitenkin.
Se ei toiminut.
- Mitä sinä höpiset. - Hän tuijotti minua.
Kurotin käteni, mutta hevonen veti hänet pohjaan.
Hän näytti hämmentyneeltä, ja tavallaan vittuuntuneelta.
- Pietari... Mitä sinä sanot? - Että hän on kuollut.
Ystäväni on kuollut.
- Helvetti. - Helvetti tosiaan.
- Katariina näki sen? - Kyllä, mutta hän on hullu.
Hän väittää, ettei sitä tapahtunut.
- Mutta se tapahtui? - Niin.
Olen mieluummin tajuton.
Lepää vain, kultaseni.
Lepää vain.
Katja, seiso korokkeella.
Miten hilpeä näytelmä. Kovin arvosteleva minua kohtaan.
Niin hauskaa on nähdä hevosen naivan itseään perseeseen.
Te niin piditte siitä, joten sain ajatuksen.
- Sitä tulee näyttää maakunnissa. - Niinkö?
Järjestin sinulle taitelijaresidenssin Siperiaan.
- Siperiaan? - Ota takki ja hattu mukaan.
- Hurraa. - Hurraa!
Lisäksi saleissa kiertää naurettava huhu.
- Pietari on kuollut. - Valehtelet siitä meille.
Hän ei ole kuollut. Pugatšov on kuollut.
Hän esitti olevansa Pietari, ja Maksim tappoi hänet, -
niin tietysti ihmiset hämmentyvät.
Joten Pugatšov on siis kuollut, ei Pietari.
Pugatšov, ei Pietari. Jälkiruokaa?
- Pietari ei ole kuollut? - Ei. Jälkiruokaa!
Keisarinna. Erikoisherkkua.
Työstimme keisarin kanssa suolaista jälkiruokaa.
Tänään paljastan niistä ensimmäisen.
Suolattu kinuskimousse, pähkinäpraniili, suolattua timjamia.
Hän oli innoissaan tästä. Harmi, ettei hän näe tätä.
Suolaista...
Ajattelin kokeilla suolaa jälkiruokaan.
Käskin Jean-Pierren kokeilla.
Hullua, mutta nerokasta.
Lähetän sitten sanan. Rakastan sinua.
Koko helvetin ruumiillani -
ja mikä henki minussa ikinä pihiseekään.
Teidän on kunnia maistaa.
Minä...
Vaikuttavaa, eikö?
Hän on kuollut. Hän on jumalauta kuollut!
Suomennos: Aaron Laakso Iyuno