Bra!
Ja, det är jag. Vad står det nu?
427 mot 309.
- Vem leder? - Jag minns inte.
Jag gillar det här! Vi borde ha så här kul oftare.
- Jag håller med! - Kul är kul... och överraskande.
- Du är också överraskande kul. - Detsamma.
Jag såg dig som en häxa-
men nu har vi hittat varandra, vilket är underbart.
Så roligt vi har haft! Och...åh, herregud.
- Jag har så mycket att tänka på. - Jag ser det på dig.
Ditt huvud är på väg att explodera.
- Så känns det! - Det var bara en metafor.
Tänk om upplysningen vore kul. Idéerna, alltså.
Jag fick just en snilleblixt. Det är ju lysande!
Hovet finner den tråkig, bönderna finner den obegriplig-
och köpmännen... Fast de struntar jag i.
Men om den är kul, tar de den till sig.
- Och mig också. - De skulle sluta avsky dig.
- De avskyr mig inte... - Jag driver med dig!
Kul! Vätskepaus.
För att tala allvar, så avskyr folket mig.
Det finns bönder med fejor som mosad potatis som hatar mig.
De gör niddockor, sporrade av Pugatjov.
- Vet du vad? - Det skrämmer dig.
Det gör att jag avskyr dem.
Jag skulle kunna koka dem levande i min vrede.
- Jösses! - Vi tänker inte på det idag.
Idag ska vi ha kul. Vi slår våra kloka huvuden ihop.
Bokstavligen, men jag gillar det.
Här är min idé.
Man har uppfunnit nåt som kallas "tåg".
Vi bygger ett, åker dit där Pugatjov är och...
- Dödar honom? - Nej, då får de som de vill.
Vi stannar i varenda stad. Vi spelar badminton.
Vi diskuterar upplysningen, fast på ett kul sätt.
Och i varje stad suger du av en bonde-
för att visa att vi ser dem som likar.
- Skulle jag suga bondekuk? - Vi kan turas om.
Problemet är tåget. Det finns inte.
Jag förstår, men vad kan vi göra vid hovet redan nu?
Ja, det är viktigare.
Vi ordnar en kul dag vid hovet! En festival med pjäser och idéer.
Ja! Alla måste skämta, dansa och citera Voltaire baklänges-
samtidigt som de äter kumquats! Vi kallar det... nåt jävligt bra.
"Festen för sanning, skoj och smarta idéer."
- Perfekt! - Du är så bra på att fokusera.
Du ser bara det som behöver göras.
- Du är skitbra! - Tack, kära du.
Jag älskar dig! Du har förändrat mig.
Du har dumpat gamla fogliga Georges kropp och själ-
vid vägkanten och förvandlat mig!
Tänk att du brukade slicka min röv.
- Det är inget jag tänker på. - Inte jag heller.
Jag behöver ett bad.
Jag luktar som en död syfilisbonde som begravits i en oxe.
Så känner jag också mig!
Vi tar ett bad, sen börjar det roliga.
Det blir en fantastisk lunch som aldrig tar slut.
Det blir lekar och musik.
Vi behöver fåglar, en plint, efterrätter såklart...
- Te? - Var är Georgina?
Jag vet inte. Jag behöver hjälp med madam Dymov.
Det finns en glödhet dragning-
mellan oss två, som bortser från klass.
En dag river vi både murar och kläder-
för att få varandra.
Jag förstår inte... Drömmer jag fortfarande?
Hjälp mig att riva murarna. Vad gillar hon?
Det var en dröm. Var är George?
- Hon har varit borta hela natten. - Va?
Så det är ingen dröm?
Nej. Säg vad hon gillar. Borde jag visa ett bröst?
- Förlåt? - Georgina.
Jag tänkte nafsa henne i örat. Hur låter det?
- George. - Älskling. Du kan gå, Petra.
- Jag gör allt ni vill. - Det vet jag redan.
- Var har du varit? - Med Katarina.
- Mår hon bra? Sa hon nåt? - Hon mår bra. Och nej, hon sa inget.
- Mår du bra? - Nej, det gör jag inte.
Hur kan jag leva utan honom?
- Jag... - Du vet inte.
Jag kan inte leva utan honom. Det går inte!
- Kom, Grigor. - Rör mig inte, då går jag i bitar.
- Vad är jag utan honom? - Allt. Det vet jag.
- Tänk när vi var barn. - Herregud...
- Du har väl inte sagt nåt? - Nej. Katarina är tokig.
Om folk får veta, kommer de att hata henne.
- Ja. - Fan också.
Varje gång jag vaknar är jag fylld av tvivel.
Sen minns jag isen, vattnet och hans ansikte.
Åh... Jag älskade honom.
Jag vet.
- Jag borde nog prata med Katarina. - Jag älskar dig också.
Allt jag gör, gör jag för oss. Vänta här.
Det är på riktigt, eller hur?
Ja, men det ordnar sig. Jag vet vad som krävs.
Jag borde inte ha sagt nåt till henne.
- Jag kanske var illojal. - Nej, du älskade honom.
- Innan hon dök upp var alla lyckliga. - Ja.
Han är död. Orden slår in skallen på mig.
Drick ditt te.
- Vad ska vi göra? - Du kan sova lite.
Jag vill träffa Marial.
Var försiktig, raring. Du behöver vila.
- Är Peter död? - Vad i helvete?
Du tjuvlyssnade, din häxa!
Jag vill bara kunna förutse era behov. Är han död?
- Nej. - Jo, det är han!
- Du får inte säga ett ord om det. - Fan.
Hur är det fatt? Ni älskade honom.
Tjatet om honom gjorde mig avundsjuk.
Petra, du måste hålla tyst. Du får betalt.
- Jag föredrar en upplevelse. - Visst.
- Nå? - Det där var underbart.
- Jag visste det. - Då är vi överens.
För fan, George!
Fan också!
Leonora, jag vill inte sitta här. Var är alla?
Varför jobbar ingen? Ryssland styr knappast sig självt.
Skulle så vara fallet, skulle vi hamna i diket.
Så kan vi inte ha det. Det ska vara en kul dag idag!
God morgon! Idag ska vi ha en riktigt kul lunch.
- Archie. - Kejsarinnan?
Ett skämt, hörni.
Varför fick lut-läraren sparken?
Han var för sträng.
Fattar ni? En sträng lärare, en lutsträng... Äsch, skit i det.
Hur omskär man en georgier?
Man sparkar hans syster på hakan.
Kejsarinnan, vi måste prata om Pugatjov.
Smolny! Ett skämt, genast.
Vad kallas en man som visslar när han pratar?
En fjant. Om man slår in tänderna på honom-
hörs bara ett kluckande ljud när han sväljer sitt eget blod.
Ett problem till människa, den där Smolny.
En kejsarinna som paraderar i badet, vad fantastiskt!
Elizabeth, ett skämt.
Vad är rött, täckt av blommor och lever i havet?
Det äter bara plankton och ansjovis, talar i tungor-
kan ändra färg när det vill och spruta gift med ögonen.
Dessutom låter det som en liten flöjt.
Jösses, ingen aning.
Inte jag heller, men tänk när vi hittar det!
Framåt!
Han ska hålla tal idag.
- Och då: "Pang!" - Ner med pistolen, Maxim.
Kan jag inte få göra det som en ömhetsbetygelse?
- Det är rart, men nej. - Ska vi göra det ihop?
Vi skapar en korseld. Pang, pang!
- Herrejösses. - Det blir ett kärt minne.
Vi har inte gjort så mycket som gifta hittills.
Jag gör det. Du väntar i vagnen.
Men det var ju min idé!
- Du hörde vad jag sa. - Otroligt...
- Förträffligt. - Vad är det som pågår?
Vi ska ha en kul lunch.
Vi ska återuppfinna diskursen på ett kul sätt-
och slå in idéer i glädje och presentpapper.
- Hur mår du? - Du verkar...
Inspirerad. Det bubblar i blodet på mig.
Vi måste diskutera Pugatjov.
Vi har börjat förhandla och han har ett förslag.
Vi borde inte förhandla med fräcka terrorister.
- Även om de arbetade för oss förr. - Ursäkta?
Vi ska inte förhandla med terrorister, sa hon.
Hör du dåligt, Archie? Precis som far. Högst irriterande.
Varenda dag var det: "God dag, far. God dag, sa jag!"
Är det nån som fryser? Det är så kallt.
God morgon! Åh, ursäkta mig.
Vänd inte bort blicken. Det är bara en snygg, naken kropp.
Sibirien! Petrov, ge mig tre fakta om Sibirien och ett skämt.
Det är kallt, jättekallt och obegripligt kallt.
Vad är rött och dåligt för tänderna? En flygande tegelsten.
- Lysande. - Jag har hittat Pugatjov.
- Det är därför jag stör. - Vad sa du?
Jag tror att han har hittat Pugatjov.
- Hörseln, Archie. - Han är i Tekov.
Han gömmer sig tydligen i en kyrka där.
Det är... skandalöst.
Det blir piskstraff och bannlysningar av det här.
Det är intressanta uppgifter-
men ingen bryr sig. Jag har en uppgörelse på gång.
Han talar idag. Mina män är där om fyra timmar.
Vi har redan en plan som inte innefattar blodspillan.
Kejsarinnan avskyr blodspillan. Ryska liv bör skonas, inte sant?
Det bestämmer kejsarinnan. I planen ingår flera alternativ.
- Vilken plan? - Låt mig sammanfatta.
Vi tar honom levande eller lägger huvudet-
i en kanon och skjuter av. Och så får vi slå ner hans milis.
- Onödig blodspillan... - Han har en hel armé.
Han vet hur man uttrycker sig.
De travar döda adelsmän som tändved.
För att använda dem som tändved, faktiskt.
Med tanke på hur vintern har varit, finns det en viss logik i det.
- Du skrämde mig! - Kejsarinnan.
Handduk! Jag kan inte vara blöt under viktiga samtal.
Elizabeth, fransmännen ska betala sina skulder i konst.
- Skriv upp det. - Ut, medan kejsarinnan klär på sig.
Ni två... Uppfyllda av en sjuk-
men förståelig åtrå, som ni försöker dölja.
Jag kan bara inte uttrycka den muntligen.
- Jag har inga känslor under midjan. - Tiden är en viktig faktor.
Jag vet var han är idag, men inte i morgon.
Det är därför vi ska följa förhandlingsplanen.
På så sätt finns ingen tidspress.
Bara för adelsmännen som snart ska brännas.
Skulle inte ni gå ut?
Vi vill även prata om Sverige, eftersom ingen i armén vet nåt.
Alla undrar vad som pågår. Jag skulle gärna få veta själv.
Gör mig vänligt inställd. Du har tio sekunder.
Du är snygg och stilig.
Det är bara ord. Vad vill du?
- Jag gör som du... - Bestämmer? Önskar?
- Ja. - En applåd för Boris!
Tack för din medverkan, Boris.
Det är så hon vill att ni ska leva.
Hon hatar ryssar, det är den svårsmälta sanningen.
Jag kände en vacker, intelligent kvinna.
Det var en flamma som drack och sparrade mot vem som helst.
Hon var född med en titel, som sen togs ifrån henne.
Plötsligt var hon täckt av smuts, löss och blåmärken-
och det var hon som blev utnyttjad av andra.
Sen höjdes hon upp igen.
"Vi gillar dig. Du får leva."
Sen ångrade de sig och slängde iväg henne igen.
Det lustiga är att hon ser sig som en självständig själ.
Hon är vilseledd. Hon är en marionett.
Hon är vad de gjorde henne till.
En rädd, arg kvinna som vill vara omtyckt-
så att hon kan ta ett fritt andetag.
Jag gillar henne. Hon gör precis samma sak som vi.
Vem har inte gått in i ett rum och undrat:
"Tänk om de inte gillar mig?" Har det hänt er?
Mitt mål var att ändra på det.
Jag är Peter, son till Peter den store!
Vet ni vad jag ville göra?
Jag var nära att förändra allt. Hon luktade sig till det.
- Vet ni vad jag ville göra? - Nej, berätta!
Jag ville frige alla livegna.
Och ta bort skatterna för köpmännen.
Befria folket från dess bojor!
Våra hjärnor är lika instängda som våra kroppar!
Peter!
- Ta ut henne! - Peter!
Hon ska förgöras!
- Vem vill få äran? - Hon ska förgöras!
Hon ska förgöras!
- Hejsan. - Vad du verkar...
Upplivad och spänd.
Kejsarinnan har en plan för att tala om upplysningen-
och öppna upp för olika åsikter och satir.
Det är där du kommer in. Idag kan du spela upp din pjäs!
Nej, det var bara du som fick se den. Det vore förräderi!
- Ett roligt förräderi. - Men förräderi.
- Den skrevs i vrede. - Var inte för hård.
Det är en gåva som du måste visa upp för världen.
- Jag vet inte. - Är du en uppblåst fegis?
Vill du dö utan att ha gjort intryck?
- Jösses. - I din grav, vill du tänka:
"Jag har testat på ett och annat"-
"men min sanna gåva dog i hjärtat som en sparv i en burk?"
- Hon kommer... - Älska den.
Jag har missbedömt henne.
Hon kommer att gilla din aggressiva diskurs.
Du kommer att hyllas vid hovet.
Du blir som Molière, fast med en fitta.
Det gillar jag. "Molière med en fitta."
Hyllad av hela Ryssland.
Sätt upp den.
Hur mycket konst är tillräckligt?
Behövs fler museer? Svaret är ja, såklart.
Jag borde åka runt i landet förklädd i hatt.
Mår du riktigt bra?
Jag mår toppen. Jag ser fram emot dagen.
- Nånting har lossnat hos dig. - Jag...
Jag var likadan när Peter den store reste iväg för att kriga.
Jag var helt i obalans.
Jag lät ta bort alla dörrar i västra flygeln.
När han kom hem, slapp jag slösa tid på att öppna dem.
Jag kunde inte sova och simmade hundratals varv i sjön.
Sen kollapsade jag på stranden-
med andnöd och kramper, täckt av iglar.
De fick bära mig tillbaka till palatset.
Ja, så är det nog. Jag föreställde mig honom död.
Det gjorde jag också jämt.
Jag föreställde mig att han dog i strid, på vägen, överallt.
- Det förföljde mig. - Men det var inte sant.
Nej! Hjärtat virvlar och skymmer tanken.
- Det är det värsta. - Ja!
Det är nog därför jag fryser så.
Vi måste ha roligt. Vi roar oss, helt enkelt.
Vad gör ni? Lunchen börjar snart. Smaka på vindruvorna i mitt hår.
Syrlig, precis som du.
Vad i helvete?
Inte förhandla med terrorister? Var vi inte överens?
Om jag stöttar dig, tror folk att vi har gaddat ihop oss.
- Och du kan två dina händer. - Nåt åt det hållet.
Om jag ska bära ditt vatten, gör inte hål i hinken.
Gör slut på det, Archie. Du har tappat kontrollen.
Nu! Välkomna till festen för sanning, skoj och smarta idéer.
Släpp ut fåglarna.
Vi ska släppa lös våra idéer och ta död på de sämsta-
så att bara de bästa flyger.
Det här är en visuell metafor för den tanken.
Kom på ett skämt, hörni. Upplysningen ska vara kul.
En björn går in i en butik och köper två tavlor.
- "Vill du ha ramar?" frågar säljaren. - "Nej, det har jag redan."
Gulligt och oväntat.
Vad tänker min ex-fru på när hon ligger med sin nya älskare?
Hur mycket jag saknar henne och att det vi hade var speciellt.
Vad är blått, kallt och bra i sängen?
En död bonde!
Polo!
- Marco. - Polo!
- Mår hon bra? - Peter är ute i krig.
Rädsla visar sig på märkliga sätt.
- Marco! - Denna nya vänskap överraskar.
Ja, det gör den.
Varför har du fyra lager kläder på dig?
Jag har frusit hela dan. Det blir bara värre och värre.
- Har du pratat med Vinodel? - Det är djupare än så.
Det är nåt mer än rädsla, men jag vet inte vad.
Kroppen... Vilken grej. Vi styr inte vår egen vagn-
och kan hamna i diket utan förvarning.
Ja... Kroppen har svaren innan hjärnan vet frågorna.
Det är kroppens frågor jag avskyr, för att vara ärlig.
- Marco. - Polo!
Förlåt! Det var en reflex.
Då är det min tur!
Sköt du honom i ögat, som jag sa?
- Jag kunde inte. - Hur sa?
Jag lyssnade på honom och håller med om en hel del.
Skulle jag mörda nån som inte har gjort mig nåt ont?
- Bara för att rädda mitt eget skinn? - Fokusera på den meningen.
Det är för att rädda vårt skinn, inte bara ditt.
- Maxim, jag gör det inte. - Vi hade ju en plan.
Den nya planen är att följa Archies plan.
Archie sköter allt och vi kommer undan.
- Han är expert på sånt här. - Vilken besvikelse.
- Nu åker vi hem. - Jag måste kissa.
Varför passade du inte på?
Du sa åt mig att stanna i vagnen och till skillnad från dig-
är jag en partner som man kan lita på.
Archie, vi måste slå våra huvuden ihop.
Jag ska inleda förhandlingar-
och avråder från arméns blodtörstiga galenskaper.
Vad får dem att sluta hata mig?
- En styrkedemonstration. - Varför står du och lurar?
Min instinkt säger mig var jag bör stå.
Det är inget nytt. En gång när jag var ute och gick-
stannade jag till under ett träd.
En ung dam föll ner och jag fångade henne.
Fascinerande. Vad hette hon?
- Olga. - Vilket slags träd?
- En ek. - Är vi överens om att förhandla?
Det är inte bara han, utan en ilsken armé.
Ilskan dör bort när han antas vara död.
- För Jesus blev det tvärtom. - Bra poäng. Folk gillar martyrer.
Mina systrar och jag klädde ut oss till Jeanne d'Arc och tuttade på.
- Brann det på riktigt? - Sluta nu!
- Skriker du för att du är döv? - Jag är inte döv.
- Jag har en lösning. - Det har jag också.
Petrov kringskär honom så att han inte kan fly.
Archie förhandlar och om det går fel-
inleder Petrov ett krig, men går det bra-
delar Petrovs män ut rubler med mitt namn på till folket.
- Bra plan. - Bra plan.
När man står framför en folkmassa som ser upp till en...
Det är en sån jäkla energi.
Jag har varit i krig och det känns-
som vågor av hat och rädsla...
Men det här är kärlek och det får huden att pirra.
Det är som att jag sprutar ur mig ord och idéer-
som jag aldrig har tänkt förut och de är bra och sanna och...
Herrejävlar, vad skönt!
Du är fantastisk.
Jag älskar er, kejsar Peter.
Detsamma. Du har en silkeslen mun. Bra gjort.
Pugatjov, antar jag?
Som regel sätter jag inte på småpojkar.
Farväl, sir. Må färden till helvetet vara kort.
Kör!
- Vad i helvete, Maxim? - Jag sköt honom. Det var "maxim-alt"!
- Du skojar! - Ibland måste en man ta över.
Ingen orsak, min kära. Kör!
Detta förbannade folk!
Kejsarinnan, Katya har skrivit en pjäs.
- Jag älskar pjäser! - Kanske inte den här.
- Det blir kul. - Vi vet inte hur den är.
Men den handlar om dig.
Är det sant? Hurra, den får mig att bli älskad.
Vill ni se en pjäs?
Vi kunde aldrig ha anat att vi skulle skriva pjäser.
Vi har kejsarinnan att tacka.
Bönder? Jag behöver sitta.
Jag ska berätta en historia. Det är jag som är berättaren.
Här är ankomsten till Ryssland!
Ryssland!
Mitt hjärta brinner inför detta gyllene löfte.
Min nya hustru.
Jag kommer med upplysningen.
Och en silkeslen mun, vad bra. Snabbare!
Voltaire!
Diderot!
Montesquieu!
Hon suger, som Montesquieu!
Ska jag avbryta? Det skulle se illa ut, men...
Jag ska erövra landet och dess stackars undergivna folk.
Jag ska befria bönderna, som kommer att älska mig.
- Vem är du? - Hej, jag heter Leo.
Här får du en persika och lite förspel.
Jag heter Orlo. Nu förändrar vi landet.
Vi gör både och.
Vi frigör landet och skapar ett nytt. Jag älskar dig, Leo.
Nå?
- Får jag ta den? - Självklart. Jag älskar dig.
Sätt kronan på mitt huvud och tungan i min fitta.
Jag utropar mig till Katarina av ofullbordade löften!
Vi har mycket att göra.
Det kräver fullt fokus och uthållighet.
Jajamensan! Slicka mig och befria de livegna!
Jag är Katarina av ofullbordade löften-
och jag är här för att rädda er. Först av allt, förbättra er. Hurra!
Läs böcker, håll med mig och inse att ni är skit-
trots era adliga hjärtan. Var beredda att upplysas!
Vi behöver en mer konkret plan.
- Vem är du, nu igen? - Orlo.
Vart tog han vägen?
Till Ryssland. Vi rider mot framtiden tillsammans!
Säg inte nej. Säg ja!
Dansa, hörni. Tills ni spyr!
Lysande! Ingen får lämna dansgolvet utan att ha spytt.
Herregud, så... Jag känner mig...
Hon sa åt er att dansa, idioter. Dansa!
- Släpp mig! - Jag är så sur på dig.
- Hur är det? - Lugnt.
Lås upp.
Gå ner och berätta om Peter för tjänstefolket.
- Jag fick ju inte säga nåt? - Livet utvecklas.
- Då önskar jag en sak. - Att slippa stryk?
- Att få stryk naken. - Visst. Gå, bara.
Det är ingen fara. Ta det lugnt.
- Dra åt helvete! - Tatyana...
- Jag förstår. - Bästa vän med kejsarinnan!
Det är typiskt dig att lisma för överhögheten.
Du red Peter och nu ska du tygla Katarina.
Jag undrade bara om ni har hört ryktet.
Vilket rykte? Berätta, George.
Strunta i henne. Det är nåt skumt på gång, eller hur?
Ryktet säger att Peter dog på väg till Sverige.
- Va? - Han drunknade eller nåt.
Hon vet om det, men säger inget.
- Hon beter sig faktiskt konstigt. - Ja.
Har ni hört nåt om det?
- Nej. - Okej.
Säg inget, för det kan vara strunt.
Hon är inte konstig.
Alla som känner henne inser att hon är tokig.
Jag är rädd för vad hon kan ta sig till.
- Varför håller hon tyst? - Han kanske inte drunknade.
- Hon kanske dödade honom. - Han kan inte vara död.
Säg inget. Jag avskyr skvaller!
Vad är det med er? Det här var ju kul.
Har du hört ryktena?
- Allting snurrar. - Jag vet.
Den jäkla Katya måste dö.
- Förlåt? - Det finns gränser.
Det är oförlåtligt. Låt halshugga henne före efterrätten.
Jag...
Minns du minerna när jag anlände?
Hon har attackerat dig och du måste reagera.
Du får inte låta folk förnedra dig. Det är ju det Pugatjov gör.
Inte vid ditt eget hov. Du måste slå tillbaka.
De fick ju säga sanningen.
Annars skulle jag gå emot upplysningstankarna.
Det har du rätt i. Jag tänkte inte på det.
Du är så klok. Det är därför du är kejsarinna.
Varför är du här?
För att jag är din vän.
- Det var du inte förut. - Men nu är jag det. Det vet du väl?
Ja.
Problemet är att det cirkulerar ett rykte om att Peter är död.
Va?
Han och hans häst ska ha gått igenom isen på en sjö.
Han ska ha drunknat. Du såg det, men håller tyst.
Så...
...du måste kliva fram och säga att det är en lögn.
För det är det väl?
Nej, det är inte sant.
Hejsan, stör jag? Jag behöver en underskrift.
Jag anmodar dig, vilket är ett starkt ord för "Gör slut på det".
Godkänn den rätta kyrkan, så överger han sin flock-
och lämnar landet. Då kommer folket att följa oss igen.
- Visst. Tack, Archie. - Det blir en läxa.
I Ryssland är kontroll livsviktigt. Bara kyrkan och kejsarinnan har det.
- Tror du på uppenbarelser? - Det ingår i jobbet.
Nånting rusar mot mig. Om det når fram, dödar det mig.
Go'kväll.
I vanliga fall störtar jag inte in så här-
eftersom gott uppförande är det som formar vårt samhälle.
Det är dock så att Pugatjov, landets fiende nummer ett-
har skjutits till döds av rikets stiligaste man:
En viss Maxim Iljitj Vaskovij. Därför tar jag mig friheten.
- Du... - Har skjutit Pugatjov.
Han bad för sitt liv-
men jag log föraktfullt och satte kulan i ögat på honom.
- Den falske Peter är död. - Helvete också.
- Den falske Peter är död. - Mer död kan man inte bli.
Jag lägger en lojal gåva vid era fötter.
Ni kan passa på att beundra mina skor-
när ni plockar upp den.
Pugatjov är död. Det är den Peter som är död.
Ja... Nu förstår jag.
- Maxim. - Gud har välsignat mig, Archie.
Det förstår vi nog alla nu.
Nej!
- Hur är det fatt? - Jag ville öppna dörren med huvudet.
Varför det? Varför är du inlåst?
- Var har du varit? - Oklart. En äktenskapsgrej.
- Jaså. - Vad är det som har hänt?
Peter red över isen och så brast den under honom.
- Va? - Hugo var en idiot.
Peter den store var störig-
och jag var illojal på sätt och vis, så nu är han död.
Det gick inte som jag ville.
- Vad pratar du om? - Han stirrade på mig.
Jag sträckte ut handen. Hästen drog ner honom-
och han såg både förvånad och förbannad ut.
- Peter är... Vad säger du? - Han är död.
Min vän är död.
- Fan också. - Ja... Fan också.
- Såg Katarina det? - Ja, men hon är tokig.
Hon säger att det inte hände.
- Men det gjorde det? - Ja.
- Jag föredrar att vara medvetslös. - Se till att vila lite, älskling.
Vila lite.
Katya, ställ dig på plinten.
Vilken pjäs! En svidade kritik av mig och mina tillkortakommanden.
Och det var kul att se sig själv bli tagen i rumpan av en häst!
Alla älskade den, så jag har en idé.
- Hela landet borde få se den. - Är det sant?
Du ska få åka till Sibirien på ett förlängt skrivarläger.
- Sibirien? - Glöm inte kappa och hatt.
- Hurra. - Hurra!
Det går även ett löjligt rykte här vid hovet.
- Om att Peter är död. - Och att du ljuger om det.
Han är inte död, men det är Pugatjov.
Han låtsades ju vara Peter och Maxim har dödat honom.
Det är klart att folk blev förvirrade.
Det är Pugatjov som är död, inte Peter.
Pugatjov, inte Peter. Efterrätt, nån?
- Så Peter är inte död? - Nej. Efterrätt!
Idag bjuder jag på nåt alldeles särskilt.
Kejsar Peter och jag har tagit fram salta efterrätter.
Idag vill jag visa er den första.
Det är en kola-mousse med nötpralin och örtsalt.
Han var väldigt spänd på den. Så synd att han inte är här.
Salt...
Jag har bett Jean-Pierre att fixa en efterrätt med salt.
Galet, men genialiskt.
Jag sänder bud när vi är klara. Jag älskar dig-
med hjärtat, kroppen och mitt outgrundliga sinne. Allt.
Ni får äran.
Jag...
Jättegott, eller hur?
Han är död, för helvete. Han är död!
Text: Helene Parmbäck Iyuno