- Cred că este gata. - Prostii! E crud.
O şuviţă subţire de carne crudă în centru
face carnea gătită să fie incredibil de mătăsoasă.
- N-ai pus destul fenicul. - Ba da!
O să-mi lauzi instinctele superioare, ca atunci când o să cucerim Suedia.
- E ţara mea. Ştiu cum s-o cuceresc. - Sunt ostaşii mei. Ştiu să-i folosesc.
Eşti un simplu sfătuitor, bine?
Bine. Stai să vezi când ajungem la Stockholm...
O să ne distrăm pe cinste!
Drăcia dracului! Idioţii...
- Cum stă treaba la fort? - Trei batalioane în mişcare.
Ne întâlnim cu ele în câţiva kilometri.
A început! Chiar a început!
- O să tot faci aşa? - Probabil că da.
Bine. Să mergem!
Ostaşii sunt în mişcare, bătălia bate la uşă. E cel mai plăcut sentiment.
Hai să-i spulberăm! Adu peştii!
ECATERINA
O POVESTE ADEVĂRATĂ, PE ALOCURI
GHEAŢA
Ce mai aşteptăm?
- Pe ei. - De unde ştim că vor veni aici?
Cu ajutorul hărţilor.
Trebuie să traverseze lacul
pentru a se întâlni cu trupele din fortul Biliostock.
Am înţeles.
După ce-i oprim, nu trebuie să afle nimeni ce s-a întâmplat. Ai înţeles?
Îl vreau înapoi, atâta tot.
E vina lui Hugo.
O să-l omori, corect? Nu-mi spune.
Dacă-l omor din greşeală,
dacă mi se descarcă arma la întoarcere, te-ai supăra?
- Stai cu ochii după ei! - Sigur.
Asta n-are legătură cu Pugacev? Nu vor să mă detroneze?
Nu. Hugo i-a băgat prostii în cap. Şi Petru cel Mare.
Bărbaţii au nevoie de ceva. E blestemul nostru.
Tot omul are nevoie de ceva. Nu e mereu un blestem.
De ce stai acolo?
- Sunt uimită. - Un răspuns nepotrivit, dar logic.
- Unde-i Grigor? - Nu l-am văzut.
- Nici eu. N-a dormit aici. - O fi în Marial, presupun.
Da...
Mersi c-ai dat glas variantei neplăcute.
Stau aici în caz că mai ai nevoie de ceva.
- Dacă trebuie... - Trebuie.
Nenorocitul!
- Presupun că te referi la mine. - Ai întârziat niţel.
Sunt foarte ocupat. Haosul nu poate fi evitat.
Haosul e de vină c-ai ucis 47 de boieri în Vlastin?
Doar 47?
Când faci grămezi din cadavre, par mai multe. Iluzie optică.
Nu-mi amintesc să-ţi fi cerut asta.
Ai zis să provoc haos. L-am provocat.
Este o artă, nu o ştiinţă exactă. Oamenii scapă de sub control.
- Aşa se pare. - Voiai s-o sperii, corect?
- E speriată. - Cu plăcere.
Îmi dai şi mie?
Ei bine, se apropie ultimul capitol.
Cred c-o putem detrona. Oamenii mă adoră.
Vor sânge. Cred c-am reuşit să creez o legătură cu ei. Am o...
- Cădere nervoasă? - Revelaţie.
Puterea politică poate înnebuni omul.
Voiai să fii bogat. O să fii bogat la final.
Cred că acum este obligată să mă omoare.
Mai ales că am ucis boieri.
Vrea să îţi ceară scuze pentru că te-a înjunghiat.
Excelent! Aş vrea s-o regulez. Crezi că este posibil?
O să-i precizez asta.
Amuzant. Eşti un ticălos fermecător, se pare.
Mi s-a mai spus.
Vrei o gură?
Axează-te pe plan!
Încă un sat, Tekov. Nu omorî niciun boier.
Ia legătura cu preotul local. Rămâi acolo. Trimite scrisoarea asta.
O să ceri să negociezi cu împărăteasa,
biserica este fundaţia ta etc.
- Aici ai detaliile. - Bine. Tekov.
Bine. Excelent.
Altceva? Ţi-o trag repede lângă trăsură? Nu ne vede nimeni.
- Nu cred... - Nu tre' să crezi că să te regulezi.
Abia aştepţi să expiri, amice.
Eşti cât se poate de încordat. Eu spun să îţi dai drumul!
- Ador preludiul. - Fă-ţi treaba!
Să fim sinceri! O să te gândeşti la asta până acasă, patriarhule!
Până târziu în noapte.
Vai de capul meu! Ei sunt?
Ţi-am zis!
- La dracu'! - Cine e?
- E trăsura Ecaterinei. - E minunată!
A apărut fix când îmi lipsea.
Putem merge mai departe. Nu pot traversa lacul cu trăsura.
Excelent. Fă-i cu mâna! Fii amabil! Fără animozitate inutilă.
Vreau o relaţie bună cu ea după ce urc pe tron.
Mă duc să discut cu ea.
- De ce? O să-ţi zică să te opreşti. - N-ai garanţia asta.
I-am furat armata!
Aşa este, dar e mereu surprinzătoare. Poate că a venit ca să ne sprijine.
- Glumeşte? - Oamenii nu înţeleg iubirea noastră.
Dacă mor în luptă?
Mi se pare potrivit să savurez o ultimă aventură amoroasă.
Drăcia dracului! N-o să te ierte pentru înaltă trădare!
- Mergem mai departe? - Hai să-l aşteptăm!
- Eşti doar tu... - Ai venit să bei ceaiul cu mine?
Vrei să vorbim despre eliberarea femeii din jugul sculei şi al romantismului?
- Nu. - Credeam că era cu tine.
- Nu e. - E cu adevărata lui iubire.
Cu Petru. Fireşte.
- Bună! - Neloial!
Eram îngrijorat!
- Bună! - Îţi baţi joc de mine?
- Eşti supărată. - Puţin spus.
Imaginează-ţi că supărarea mea a atins vârfuri nemaiîntâlnite.
Iar apoi măreşte supărarea cu o lupă de mărimea Lunii!
O metaforă complicată care-mi spune că nu mă sprijini.
- Mi-ai furat armata. - Aşa e.
- Şi m-ai minţit că mergi la vânătoare. - Vânez suedezi, vânez o moştenire.
Am împuşcat multe prepeliţe. Nu te-am minţit.
Nu vreau să discutăm. Nimeni nu ştie că s-a întâmplat asta. Rămâne aşa.
- Din contră. - Poftim?
Înseamnă că te înşeli. Toată lumea o să afle.
O să apară în cărţile de istorie,
o să se scrie multe cântece şi nuvele despre reuşita asta.
O să apară o carte de bucate cu reţetele din drumul spre victorie.
Crezi c-o să te las să cucereşti Suedia în numele meu?
Da, fiindcă eşti isteaţă.
Dacă ignori acest acces de furie,
o să vezi că planul e genial. O să spui că-i al tău.
Nu vreau să invadez Suedia. Aş fi făcut-o dacă voiam asta!
- Nu facem prea multe împreună. - Poftim?
În cartea Choglokovilor scrie să facem asta.
Se referă la bridge sau la apicultură.
Nu la invadarea unei ţări democrate cu preţul a mii de vieţi.
672, asta spun estimările.
Planul conceput de mine este atât de bun...
Dă-mi voie să ţi-l explic. Grigor, jigodie neloială,
adu-mi crenguţe şi frunze de diferite culori ca să creez drumuri.
Grigor, nu face asta!
- Grigor! - Nu ştiu ce să fac.
Cheamă-i pe Velementov şi pe Hugo şi hai să mergem acasă!
Nici nu vrei să mă asculţi? Câtă aroganţă!
Nu sunt în cele mai bune ape. Sunt în zăpadă, departe de casă,
un nebun face ţara să mă urască, la curte există nemulţumiri...
Ideea că ai făcut asta fix acum...
Dacă s-ar afla, toţi ar profita de haosul ăsta. Ştii prea bine!
Dacă aş fi analizat situaţia, aş fi înţeles asta. Dar se rezolvă.
Cine nu ascultă?
- Mersi. - O precizare.
Sunt loial sănătăţii tale,
nu planurilor tale imbecile, create de un suedez ticălos şi impotent!
- Linişteşte-te! - Nu mai spune că sunt neloial!
Am înţeles. Calmează-te.
Vă ofer spaţiul necesar.
Ecaterina, acceptă situaţia.
Recucerim Suedia, petrecem weekendul la Stockholm,
obţinem respectul şi iubirea unei alte ţări şi un aliat pe vecie.
Şi victoria face poporul rus să uite de prostiile lui Pugacev.
Hugo ne va oferi un port la mare, cum am vrut mereu.
În drum spre casă, îl găsim pe Pugacev, îi cerem scuze, îl omorâm
şi mergem dintr-un sat în altul ca să mă prezinţi drept soţ iubitor
şi ca să explicăm fiascoul creat de Pugacev.
Mergem acasă şi-i oferim lui Paul o poveste de neuitat.
- Nu. - Ar trebui să iei asta în calcul.
O iau în calcul, dar nu-mi place. Să mergem!
Uneori, cuvintele nu sunt de ajuns.
- Vrei să lupţi cu mine? - Dacă e nevoie...
Ce fac?
Se bat cu zăpadă.
Agresiv sau în joacă?
E greu de spus.
Să ştii că avem un ospăţ în trăsură.
Un ospăţ?
Pastramă, muştar,
terină de iepure condimentată cu sarea ta cu lămâie şi cimbru.
E un truc. Vrei să urc în trăsură ca să mă duci de aici.
Ce idee excelentă!
Grigor poate merge pe calul tău şi putem face sex până acasă.
Strategia ta e clară.
Dar presupun că e foarte tentantă.
Grigor, terină!
Trebuie să fac asta. Îl văd pe tata.
- Chiar îl vezi? - Da.
- Vrea mai mult de la mine. - Dă-l dracu'!
Şi eu vreau mai mult. Nu-mi ajunge atâta.
E nebunie curată. Eşti cel mai mulţumit om din câţi am cunoscut!
Totul e în capul tău.
Ai terină, mă ai pe mine. N-ai nevoie de altceva.
E foarte bună!
Datorită sării.
Datorită ţie.
Ţi-am zis c-o s-o folosesc la deserturi?
I-am cerut lui Jean-Pierre să facă experimente.
Sună ciudat, dar genial.
Hai să vedem ce-i cu deserturile astea. Haide!
Nu.
- De ce nu? - Din cauza ungerii.
Din cauza ta, a Suediei.
Nu trebuia să fi spus asta.
- Am fost rea. - Ai vorbit serios.
Am sfeclit-o toată domnia. Asta-i moştenirea mea.
- Noi suntem moştenirea ta. - Ce-o să vadă Paul?
Pe măsură ce vei deveni tot mai importantă, cum sigur vei deveni,
eu o să par tot mai mic în ochii voştri.
Vorbeşti prostii. Auzi vocile trecutului. Hugo, Petru cel Mare.
Te cheamă într-un loc pe care l-ai părăsit.
Dar ascultă vocea ta.
Văd ochii fiului nostru,
văd cum sclipesc în compania ta. Sentimentul e reciproc.
Cât despre noi, am reinventat relaţia în cel mai bun mod cu putinţă.
E suficient.
E foarte aproape.
Petru!
La dracu'! Dacă faci asta, nu te mai poţi întoarce!
- Eşti nervoasă... - Vorbesc serios!
Ecaterina...
- Vorbesc serios. - Ba nu.
Ba da!
Mă omori în fiecare zi.
Mă tot strângi cu uşa. Ajunge!
Am vorbit serios.
Ai multe laturi.
Ştii că sunt singurul care le vede pe toate.
Aşa e...
Ştii că le iubesc pe toate, chiar şi pe cele prosteşti şi absurde.
Aşa e.
Îţi cer să faci acelaşi lucru.
Petru...
Avem interese comune şi personale. Fac asta pentru mine.
Am nevoie să fac asta.
Sunt împărăteasa Rusiei, nu o simplă soţie.
Armata este a mea.
Acea versiunea a ta va trebui să mă omoare ca să mă oprească.
- Nu spune asta. - Lasă-mă să fac asta.
Nu. Nu face asta!
Tu crezi că distrug relaţia, dar eu ştiu că o salvez.
Nu!
- Serios? - Da. Gura!
Îţi dau de veste când terminăm. Te iubesc.
Te iubesc cu toată fiinţa mea.
Cu toată.
De fapt...
Rahat!
Nu!
Petru!
Mă ustură când urinez. Ai problema asta?
Unde este?
La dracu'!
- George! - Elisabeta. Ce faci?
- Sunt bine. - O caut pe împărăteasă.
Vreau să discut cu ea despre un paragraf din "Nakaz".
Care paragraf?
Dreptul la apel al conducătorilor locali
în legătură cu emiterea permiselor agricole.
Totul este impresionant.
- O femeie nu se poate schimba? - Îşi poate schimba planul.
M-a pătruns cel mai straniu sentiment.
Doamne!
- Trebuie să iau loc. - Lev, adu-i nişte vodcă.
Zi-mi că ne-am imaginat totul!
La dracu'!
Până aici a fost.
Hai să ocolim lacul. Ajungem la ei până la lăsarea serii.
Sau facem altceva.
Continuăm.
Petru e mort.
- S-a terminat! - Viaţa ta se va termina în curând.
- Trebuie să discut cu ea. - Te va împuşca în cap.
- Poate va fi o uşurare. - Nu meriţi asta.
Ţi-ai slujit ţara toată viaţa. Mi se pare foarte trist.
Poate că mi-a fost scris să dau greş şi m-am îmbătat cu apă rece.
Bun. O să-ţi prezint situaţia.
Dacă te întorci, eşti spânzurat sau împuşcat pentru trădare.
Trădare, furt de trupe, cauzarea morţii lui Petru.
- Termină! - Relaţia ta cu ea era deja rece.
O glumă nepotrivită acum...
Ideea e că n-o să fie dispusă să te ierte.
Doliul poate fi ciudat. Câinele meu a murit când aveam 11 ani
şi am mâncat doar frunze două luni şi am vorbit în rime.
Gura, chifteluţă! Îţi vrei ţara înapoi.
Iar tu vrei să mai fii măcar preţ de o clipă aşa cum te credeai.
Îţi pot oferi asta.
O victorie celebrată de monarhiile din toată Europa,
iar bărbatul care o obţine va rămâne în istorie.
Plus câteva luni cu suedeze blonde,
chiftele uimitoare făcute din carne perfectă de wapiti.
Sigur o să i-o tragi lui Agnes, care tânjeşte mult după tine.
Asta e. Putem obţine tot ceea ce ne dorim.
Sau nu. Putem deplânge moartea prietenului nostru
şi ne putem distruge viaţa în zadar.
Oricum n-o să întoarcă. Şi tu mai ai doar câteva luni.
Sau poţi urma planul tău. Mergi acasă şi mâine eşti împuşcat.
Ce părere ai?
De ce nu?
- Nimic nu mai contează. - Iubesc atitudinea asta.
Mi-e clar de ce te place Agnes.
- Bietul copil... - Petru?
Nu. Ea...
Da.
Bun, să mergem!
- Mai tare! - N-am chef de musafiri!
Nu sunt musafir. Te-ai văzut cu el?
Da.
- Nu mă ţine în suspans! - Planul continuă.
Te rog să faci tu asta. Sunt epuizat.
- Serios? - Serios.
Când se termină planul ăsta?
E mult mai bine să te biciuiască altcineva.
- Isuse! Ce-i cu tine? - Mă urăsc, îmi urăsc poftele.
- De ce eu? - I-ai tras-o lui Pugacev?
Nu. Sunt prea puternic ca să fac una ca asta.
Dar e chipeş!
Fiascoul ăsta devine poveste de dragoste?
El reprezintă o încercare. Totul este o încercare.
Domnul mă întăreşte ca să-i fac voia cu ajutorul unui demon.
Şi trebuie să fiu tare!
De ce pari să fi scăpat totul de sub control?
Frâiele sunt la mine. Încă o lovitură!
Patri...
Sfinţilor, scăldaţi-mă în iubirea voastră, în curajul vostru!
Rahat! Patri, ia loc!
Bine, sunt bine.
- Sunt bine. - Unde e?
În Tekov. O să mă contacteze prin intermediul preotului.
Îl duc la Ecaterina, cad la pace, o să moară, presupun,
şi trăim fericiţi până la adânci bătrâneţi.
E posibil? Nu e. De ce am spus-o cu voce tare?
- Isuse! - Hai să ne rugăm la fiul Lui!
O idee excelentă.
Nu-l poţi aduce în faţa Ecaterinei.
Cine ştie ce ar putea spune? Dacă mă pomeneşte?
N-o s-o facă. Rezolv eu. Am situaţia sub control.
Da...
Te las să faci asta în linişte.
E tare frumos aici.
- Ecaterina? - Grigor?
Grigor, e tare frumos aici. Dar trebuie să ne întoarcem.
- Să mergem! - Haide!
O să fug până la trăsură. Am chef să fug!
Ce? Nu-l putem abandona aici.
Haide!
- La mulţi ani! - Poftim?
- E... - Da, este.
Nu pot uita ziua ta. E cu patru zile înaintea zilei mele.
Când se apropie ziua ta, mă gândesc la ce prăjituri îţi făcea mama ta.
Da...
Mai ştii trăsura mare cu un hipopotam în ea?
- Nouă ani. - Mereu mi-au plăcut.
Draga mea mamă grasă...
Fireşte că ai uitat de ziua ta. Eşti prins cu altele.
- Despre ce vorbeşti? - Despre plan.
Probabil că vei avea o intrare dramatică în apartamentul Ecaterinei.
Probabil la răsărit, ca totul să pară urgent, palpitant.
Acum o să te imit:
"Pugacev mi-a scris şi pot rezolva problema asta"
"în schimbul recunoştinţei tale şi a unor doleanţe."
Ce faţă ai făcut!
Nu-mi place marţipanul.
Pugacev e carismatic, dar are mentalitate de servitor.
Chiar şi în dormitor.
Te-a regulat? Cum a fost?
Asta mă întrebi după ce te-am dat în vileag?
- Vrei să ţi-o pui cu el. - Isuse Hristoase!
Bietul de tine! Ce chinuitor trebuie să fie.
- Ce vrei? I-ai spus? - De ce aş face asta?
Dacă Paul este uns şi ea nu păţeşte nimic,
asta o va învăţa cât de uşor se poate răspândi haosul în ţară.
Fix aşa se va întâmpla.
Atunci, sunt ca un hipopotam într-o trăsură, fericită.
Cum ai aflat?
Aveai sertarul de la birou gol. Şi ştiu că tu scrii multe epistole.
Ai scris o piesă de teatru... Excelent!
Doar ţie ţi-o pot arăta.
- E cam... - Incendiară, dar amuzantă.
- Ştiu. Îl ador pe Swift. - E minunat!
Dar Ecaterina ar considera-o trădare.
Dacă-i scrisă din iubire pentru ţară, nu e trădare.
- Poate chiar crede asta, Arkady. - Au mers la vânătoare fără mine?
Şi mi-au şi trimis un bileţel. Asta da luare peste picior.
- Şi mereu i-am fost loial. - Şi eu!
Dar suntem vreodată răsplătiţi? Meciul ăla de badminton...
Nu mai rezist!
- Ştiu ce faci. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Te iert pentru că m-ai împuşcat.
Am făcut-o din patriotism. Sunt tare mândră de asta.
Pe vremuri te mândreai cu sânii tăi.
Se pare c-am evoluat.
George, vorbeşti cu mine. Fă-mi cu ochiul, ca să ştiu.
Chiar mă înnebuneşte asta. Sinceră să fiu,
mi-e dor de tine, chiar dacă eşti o scârbă.
Tatiana, nevoia ta de a fi importantă sau iubită arată
un gol foarte mare în tine, care poate fi umplut doar într-o nouă societate.
Te las fără păr! Fă-mi cu ochiul, ca să mă lămuresc.
Ai fost creată de un sistem care distruge femeile.
Mi-e milă pentru noi, dar urmează o nouă zi.
La revedere.
Rochiile astea o să dispară primele.
- Şi Grigor a mers la vânătoare? - Acolo o fi?
Toţi au mers, mai puţin eu.
Eşti bine?
Când eram mică, în Germania, am mers într-o grădină. Două observaţii.
Prima, plantele erau atât de delicate, încât păreau făcute de zâne.
A doua, totul era în formă de cerc.
Grădina, plantele, gardul viu, poate chiar şi norii.
Mi-a plăcut mult.
Eu şi sora mea, Angela, ne-am tot plimbat prin ea, râzând.
Mama a urlat la noi, dar ne-am oprit când am vrut noi.
Apoi am vomitat de la ameţeală. Ea în faţa mea, eu, pe picioarele ei.
- Bine. - Ar trebui să facem asta.
- Ce? Să vomăm? - Nu, prostuţule.
Să facem cel puţin o grădină în formă de cerc.
De fapt, aplicăm regula la toate conacele. Lumea o s-o îndrăgească.
E doar o sursă de bucurie, dar asta nu strică niciodată.
Hexagoanele ar fi sursă de divertisment.
- Eşti bine? - Da.
Nu pot crede...
- La dracu'! - Grigor, termină!
Poftim?
Ascultă-mă!
- Nu cred că s-a întâmplat. - Poftim?
Când m-am ridicat, n-am văzut decât lacul îngheţat.
Un frumos lac îngheţat. Grigor, ne-am închipuit totul.
- Ecaterina... - Soarele, zăpada, halucinaţii.
- Se mai întâmplă. - Am văzut totul! M-am udat!
- Nu s-a întâmplat! - Ecaterina!
Ne-am închipuit totul! Grigor!
Asta s-a întâmplat!
Bine, Ecaterina.
Da. Odihneşte-te.
Nu pot... Sunt împărăteasă, nu mă pot odihni.
E o bucurie şi o povară. Trebuie să trudesc.
- Marial, termină! - Scuze!
- Ce te supără? - Nimic.
O soţie trebuie să se poată confesa soţului ei.
O povară împărtăşită e înjumătăţită.
Cu felia împărţită nu te poţi îneca.
- Sau cu jumătate de ou... - Fie!
E ridicol să-ţi spun asta, dar, dacă-i dau glas...
- Are legătură cu Pugacev. - Da...
Mă tem că Patri a scăpat situaţia de sub control, că s-a pierdut.
O să-l aducă aici.
Interesant. Continuă.
- Asta mă pune în pericol. - Ne pune în pericol.
Crezi că eu n-o să fiu acuzat?
Trebuie să mă calmez. Patri e mereu genial.
- E doar o pasă proastă. - Tre' să-l ucidem.
Pe Patri? Un plan excelent. Mersi.
Pe Pugacev. E un ţăran obosit, care te pune în pericol.
Patri e patriarh. O să fie bine.
Cât despre tine...
Dacă-l apucă pe Pugacev de boaşe, o să-ţi strige numele. Ce faci atunci?
N-o să mă mai ierte.
Adio ospeţe regale, pantofi noi sau viaţă la curte.
În cel mai bun caz, vom fi exilaţi.
Chiar vrei să ne trăim toată viaţa la conacul familiei?
- Îl urăsc. - Balegă şi ţânţari.
Fix cu asta îl asociez!
Nu ajungem acolo. Îl omor eu pentru tine.
O fac cu drag.
Se apropie ziua ta şi chiar voiam să-ţi fac un cadou special.
Ce drăguţ! Dar Pugacev are încredere în mine.
- O fac eu. - Bine.
Vrei lapte? Mie mi-ar prinde bine.
Sigur, beau nişte lapte.
- Nu cred că pot face asta. - Poţi.
- Nu pot. - Poţi.
Nu cred că pot.
- Poţi. - Ecaterina...
Poţi!
Poţi s-o faci şi o s-o faci!
Da.
Da...
Salut! Vreau un mic-dejun copios pentru toată curtea.
Adună bucătarii imediat.
Şi vreau multe flori. Aşază-le în salonul verde.
Mâner perlat sau negru mat?
Cel perlat e foarte frumos. O să-i distragă atenţia.
- Nu strică. - Elementul surpriză e cheia.
Am mai făcut asta.
- Bună! - Bună!
- E târziu. - Da. Sau e devreme.
Când am ales să vin, am zis că-i devreme.
Se apropie răsăritul. De ce nu dormiţi?
Probleme maritale. Te aştept afară.
Unde ai fost?
Am făcut o plimbare, am căzut de pe cal, am leşinat,
m-am trezit cu limba unei căprioare în gură.
- O poveste ciudată. - Nu cred.
Eram în pădure. Sunt o simplă creatură.
Limba mea nu e nimic special.
Eşti bine? Cât de tare te-ai lovit la cap?
- Destul de tare. - Ai fost la Vinodel?
Da. Tu cum eşti? Tu contezi acum.
Cum a fost ziua ta?
Ai lipsit două zile. Ai fost cu Petru?
Despre ce vorbeai cu Maxim? Părea o discuţie serioasă, intensă.
Maxim e obsedat de pantofi. Încerc să-l cuminţesc.
- Lasă-l să îşi cumpere pantofi! - Bine...
Copilul are o singură viaţă. Trebuie să se bucure de ea.
Vrei să te întinzi?
Da, dar nu cred că pot dormi.
Linişteşte-te aici.
Trebuie să merg la conac. Revin în 1-2 zile.
- Urăşti conacul ăla. - Asta-i cert.
Dar, uneori, trebuie să-mi fac datoria.
Asta-i specialitatea mea.
"Mic-dejun pentru toţi boierii. Avem bucurie în meniu. Bucurie!"
Minunat! Bună dimineaţa!
Da, e devreme, dar de ce să irosim ziua?
O pitulice a lovit-o cu ciocul pe Petra şi a fugit. A fost tare amuzant!
Era musai să vă transmit o veste importantă.
Agnes!
Mă bucur că ai venit.
- Şi eu, Majestate. - Splendid!
Războiul...
Doamnelor şi domnilor, am decis şi am început...
să invadăm Suedia!
- Ce? - E o glumă?
Petru al III-lea, Hugo şi gen. Velementov
au luat cu ei trei batalioane şi se îndreaptă spre Suedia.
Patri, roagă-te pentru victorie imediat. Haide!
Desigur.
Doamne, te implor să-i onorezi pe oştenii noştri...
Să ne protejezi oştenii.
Fie ca sângele suedezilor să curgă până ia naştere un fluviu
pe care să poţi călători cu barca Ta de aur.
Ciudat, dar clar.
E devreme. Mi-e greu.
Haideţi să cântăm un minunat cântec de război!
Vom restaura monarhia. Cântaţi cu mine!
Petrov, începe tu!
Ecaterina, ce nebunie!
- Cum de s-a ajuns aici? - Nu facem destule lucruri împreună.
Aşa c-am invadat Suedia.
Ai adăugat misterul în repertoriul tău. Îmi place!
- Agnes. - Putem vorbi puţin?
- Desigur. - Pe curând, scumpo.
- Sunt uluită. - E o veste uluitoare.
Cum de s-a ajuns aici? Eram convinsă că n-o să...
Chiar sunt în fruntea armatei?
Da. Ce fericită eşti!
La cât de tare îţi sclipesc ochii, e posibil să ia foc!
Mulţumesc. Nici n-am visat c-o să ne ajuţi.
Aşa că aţi uneltit chiar sub năsucul meu frumos.
Visează la Stockholm. Vei reveni acolo în curând.
Ce mama dracului?
Majestate!
Patri, salut! O rugăciune excelentă. M-a pătruns.
O barcă de aur pe un râu de sânge. Uimitor!
Mulţumesc. Duhul Sfânt lucrează pe căi misterioase.
Un război subit cu Suedia?
Crezi că Dumnezeu are momente în care nu ştie ce să facă?
"Hai să zicem să lucrez pe căi misterioase",
"ca să par atotputernic, ca să pară logică o situaţie ilogică."
- O întrebare teologică interesantă. - Dumnezeu e priceput.
Îţi place fisticul? Ar trebui să cumpărăm fistic.
Am o scrisoare de la Pugacev. Nu, nu vreau fistic.
E pregătit să mi se predea în biserică
şi e dispus să fie reţinut cât negociaţi finele revoltei.
- O veste minunată! - De acord! M-a bucurat mult!
Deci îl aducem aici şi-l omor. Asta mă sfătuieşti?
- Ar fi o mare uşurare pentru noi toţi. - Excelent. Mersi.
Păreai trist.
- Nu... - Excelent. Sunt puţin obosită.
Sigur. Atunci, o să plec.
Vreţi să vă dezbrac?
Nu, am treabă.
- Grigor, ce se întâmplă? - Nimic.
Te ştiu de la 12 ani. De ce ai plâns?
Am fost înduioşat.
- Minţi! - Dă-te de pe mine!
Pari îngrozit!
Nu sunt.
- Grigor! - Simt c-o să-mi explodeze inima.
La dracu'!
Ce s-a întâmplat, scumpule?
Iartă-mă. Nu voiam să fiu rea cu tine. M-am oprit.
Dă-mi un pumn! Am nevoie să...
Loveşte-mă sau călăreşte-mă! Fă ceva!
Ce e? Uită-te la mine!
Nu, nu...
Mă sperii.
Nu ştiu cum să mai trăiesc.
Ce vrei să spui?
Nu mai e, George.
Cine nu mai e?
Petru.
A murit.
Despre ce naiba vorbeşti?
Am mers la lacul îngheţat. A luat armata la sfatul jigodiei de Hugo!
Ecaterina şi Petru au vorbit.
Dacă n-aş fi zis nimic, ar fi fost...
Nu voia să se întoarcă şi eram îngrijorat.
De aia i-am zis.
A spus c-am fost neloial, dar lui i-am fost loial mereu!
Dar eram îngrijorat.
- A căzut prin gheaţă. - Poftim?
Calul lui a căzut prin gheaţă, iar el a rămas blocat în şa.
Am fugit, George, fir-ar să fie!
Am băgat capul în apă şi l-am zărit. Şi părea...
Părea şocat.
"Ce mama dracului?"
Apoi a dispărut. S-a dus.
Ecaterina spune că ne-am imaginat totul, dar nu-i adevărat!
Nu vrea să spună nimănui. Dacă ciripesc, mă omoară.
E nebună.
E mort?
E mort, fir-ar să fie!
Ea ştie?
Nu poţi spune asta nimănui.
Ştiu cum să te înving.
Un lob! Jigodie vicleană! M-ai surprins!
- Pot juca şi eu? - Da.
Ai grijă la lobul meu. E cu efect. E al naibii de periculos.
O să fiu atentă.
Traducerea şi adaptarea ALEX HANGANU