Katarina er en heks!
Og dagen hun kom til Russland var en mørk dag for landet vårt.
Ja, hun hugde fem hull i meg!
Men kunne hun drepe Peter den Stores sønn?
Nettopp. Ikke en jævla sjanse!
Ordinert av Gud til å herske og elske dere som jeg gjør.
Gud gjør også det. Faen, vi prater om det støtt.
Ja. Han elsker dere mer enn stekt vaktel og aioli.
Hun har faen meg en svart tunge formet som en flaggermus.
En gang stakk hun den i ræva på meg!
Hun prøvde å drepe meg fordi hun hatet min kjærlighet til dere.
Men isteden steg jeg opp!
Og med deres hjelp skal vi ta den kjetterske hurpa-
og gjødsle landet vårt med hennes oppkvernede ben!
Hun er ikke ordinert av Gud som jeg, og hun nekter å ordinere Paul I.
Peter den Stores jævla kjøtt og blod!
Hun bygger en skole og et vaksinesenter i denne byen!
Gift til våre sinn! Gift til våre legemer!
La oss gå og brenne ned driten!
Og etterpå...
Still dere i kø for å suge Peter IIIs massive kuk.
Du vil vel helst stå først i den køen, patriark.
Bare gjør jobben din, Pugachev.
- Den ligner meg ikke engang. - Øynene er feil.
Ikke bare øynene, Velementov.
Tradisjonelt har slike dukker en slags hatefull pastisjaktig kvalitet.
I så fall er den effektiv. Håret er bra.
Nei! Og hva gjør de med den?
Marsjerer i byen med den.
Så puler de den i ræva og spytter den i ansiktet.
- Og omvendt. - Hva?
- Puler ansiktet, spytter i ræva. - Ja, jeg forstår. Takk.
- Hater de meg? - Feil blåfarge. Det er problemet.
Du har mer krystallaktige øyne.
Faen, Velementov! Mindre børst, sa jeg.
- Var jeg full da du sa det? - Ja.
Da var det feil tid å si det på.
- Hvor er Elizabeth? - Jeg vet ikke.
Vi har et massivt problem. De brant fem byer til grunnen.
Mannen som spiller Peter egger opp massene.
Han sier at du prøvde å drepe ham.
Han raljerer mot den tyske arven din og at du knuller hester.
Han har visst fem stikksår i seg.
- Hva? - Han er en svært overbevisende Peter.
Ifølge prester som har sett ham. En ekte dobbeltgjenger.
- Er det Pugachev? - Jeg tenkte på det.
- Fem hugg. Ga ikke du ham fem? - Jo.
Han tok det vel ikke så pent.
Vi må finne han, knuse han, mose ham til saft og spytte benene til havs.
- Jeg bør be ham om unnskyldning, - Hva behager?
Dette er hevn for det jeg gjorde!
Vi dreper ham først og beklager etterpå. Da godtar han det sikkert.
Dette var Peter den Stores største frykt.
En buskbrann som vokser til en ildebrann.
Millioner bønder får for seg at de kan ta deg. Og det kan de, lett.
Det de ville gjort mot deg, ville fått dukkens skjebne til å blekne.
- Godt sagt, Velementov. - Gi meg en plan til i morgen.
Eller skal jeg spørre en av offiserene dine? Petrov?
Petrov er en jævla valp.
Jeg kan gjøre dette. Vi ses i morgen.
Tror du han kan gjøre dette?
Han er definitivt rett mann for jobben.
God morgen!
Kom det en pakke? Jeg skal motta nye sko.
Slutt å kjøpe sko, Maxim.
Stilen min snakkes mye om ved hoffet. "Maximisk" har blitt et begrep.
- Vi har ikke uendelig med penger. - Jeg lever stort. Det er Maxim.
Alle ved hoffet snakket også om fyren som later som han er Peter.
Han hisser opp bøndene.
Hun må feie ned jævlene med en bølge av blodsutgytelse.
- Later som han er Peter? - Det står det i pamfletten.
Og ikke bli sint, men si at disse ikke er storslagne.
Salt.
Krydret. Noen noter av nepe.
- Hva gjør du? - Elskling. Paul har kolikk.
Må du feire det med å suge på pupper?
Dette er ammevaktene.
Utover at du ikke vet det, vurderer jeg om melken kan ha skylden.
Det er den. Dere har sparken.
Du kan bli, Licorice.
Jeg vil be John Pierre gjøre din til en panna cotta.
En stor Katarina-dukke! Til Paul?
Nei!
Pugachev pisker opp misnøye i distriktene-
og lager hatdukker som de deretter...
...gjør ting mot.
- Se! - Pugachev. Jævelen.
Jeg lurte på hvor det ble av ham. Nei, det er å ta i.
Nettopp. Vi tenkte aldri på det. Vi er monstre og bør beklage.
Han ble hyret som dobbeltgjenger!
Da vet du at du skal ta en kniv i strupen-
for din kjære leder når som helst og være glad for det.
Han bør være svært tilfreds med at han var en utmerket ansatt.
Han er alt annet enn tilfreds!
Han samler en bondehær mot meg i distriktene,-
brenner byer og later som om han er deg.
- Meg? - Det ser slik ut.
Og folk reiser seg i vold for min skyld?
Ja. Mot meg.
- Ble du faktisk rørt? - De elsker meg.
Herregud! Det er ikke poenget.
Hvordan kan de hate meg, som bare vil bedre livene deres,-
men elske deg, som aldri har viet det en tanke?
Kjemi. Jeg har kjemi med folket. Det har ikke du.
Du må ødelegge ham og alle rundt ham. Ikke la trøbbel starte i Russland.
Pappa sa: "En brann i ditt eget hus må ikke få oksygen."
Ja. Velementov utvikler en plan.
Jeg må ta meg av Pauls kolikk.
Selvsagt. Stakkars Paul.
De elsker pappa, Paul.
De elsker fortsatt pappa.
Ja! Flott. Hmm?
God morgen.
Pugachev!
- Dine fingeravtrykk er på dette! - Er det ikke flott? Ironien, viddet.
Et av mine beste øyeblikk.
Kun for Gud, da. Ikke noe ego involvert.
- Hva gjør du? - Er mitt utrolige selv.
- Tjener Gud, utøver mine nådegaver. - Jeg er ikke med på dette!
Du vet det, så du er medskyldig. Så hysj.
Nei, nei! Hvorfor skjer dette igjen? Jeg bare sier det til henne.
- Vi er for lojale til det. - Ikke press for hardt på det.
Alt knekker en gang.
Slapp av.
Nå er hun utmanøvrert og vettskremt! Et opprør.
Ledere liker å tro at de er guder, at folk vil elske dem. De tar feil.
- De lager hatknulledukker. - De hva?
Russiske bønder er lidenskapelige og nevenyttige. Vi gjør henne desperat!
Dette er ikke et "vi"!
Og når hun virkelig er livredd, kommer redningen. Jeg!
Jeg kommer inn, redder henne, inngår en avtale og fjerner Pugachev.
Hun begynner å lytte mer til meg. Paul ordineres.
Det er én kirke. Hun sakker farten med endringene.
Jeg har bygd et lite fryktens hus og kan sparke inn døren når jeg vil.
Hun får en påminnelse om hvem som har makt i folks hjerter.
- Nå tar jeg pause for applaus. - Jeg hater deg.
Slapp av. Hun vil bli lurt så deilig.
Alle vil være venner.
Jeg drømte at hun og jeg var i et boblebad sammen.
Jeg såpet henne nådeløst inn.
Så mye informasjon jeg ikke ville ha eller trengte. Det vil fungere.
Det er jeg og Gud, hånd i hånd, som danser for alles beste.
Moosekjøtt! Utenkelig. Det må alltid være elgkjøtt!
Hvorfor adlyder de meg ikke?
Slutt å se på kronen din. Vi må arbeide i dag.
Jeg tror dette er dagen. Velementov er moden.
- I dag? - I dag.
Hvor var du i morges? Du gikk glipp av den voldtatte dukken av meg.
Jeg så til sommerfuglene mine.
Er du ikke sint over ordinasjonen?
Det er mer et sporadisk raseri, men sporadisk.
Så nå er jeg med deg. Det er borte. Bruk øyeblikket.
Jeg trenger hjelp.
De brenner ned byer. Det bygger opp et opprør.
- Jeg hørte det. En falsk Peter. - Pugachev er den falske Peter.
Pugachev er ikke noe politisk dyr. Han er bare et dyr.
Som Peter kaller en god ansatt. Så hvordan blir han revolusjonær?
Hvis han ble sint av at jeg knivstakk ham, er han typen...
Som ville stukket deg, voldtatt deg og solgt klærne.
Ja! Så...
- Han har kanskje en ny arbeidsgiver. - Jeg tenkte på det.
Et mysterium å avdekke! Så gøy.
Med litt hjelp kan vi kanskje røyke dem ut.
Alvorlig kolikk. Jeg vil si infeksjon i brystet også.
Jeg hater å se ham ha smerter.
Jeg elsker å se folk ha smerter. Jeg blir underlig oppspilt.
Derfor ble jeg lege. Torturist var alternativet.
- Sporadiske oppdrag og lav status. - Det sa faren min også.
Kaliumnitrat, rabarbra og litt kvikksølv.
Noen få bivirkninger. Hengende øyelokk og gikt.
- Gikt? - Gikt. Bæsj som foie gras.
Dra til helvete. Jeg kurerer ham selv.
Jeg bruker min gamle barnepikes urtebok.
Slapp av, Paul. Pappa skal kurere deg.
- Å, faen. - Det oppsummerer det.
- Hallo, pappa. - Hallo, så sannelig.
Skulle ikke du hvile i fred?
Jeg gjorde det, til du overtok værelsene mine,-
brøt slektslinjen min, knuste arven til tusen års styre-
og ammet foran meg.
Å, jeg...
Du har problemer, og pappa er her for å hjelpe.
Jeg trenger ikke hjelp. Jeg er tilfreds.
Tilfreds! Finnes det et styggere ord i språket?
Ingen ekte mann er noensinne tilfreds.
Det er alltid mer å få, og mer er aldri nok.
Heldigvis er det alltid mer bak ethvert mer. Mottoet mitt.
Jeg husker det. Folket mitt elsker meg.
Hva så? De elsker å se griser pule i snøen.
Ulykken med å være spøkelse...
Du er død og kan ikke få mer og mer og mer?
Du kan ikke banke sønnen din når det trengs.
- Man feiler som far. - Jeg trenger ikke bank.
Jeg har en idé.
Jeg vil at du skal slå deg selv i øyet veldig hardt.
Jeg vil høre lyden av et friskt våreple som blir bitt. Start.
- Jeg slår ikke meg selv. - Lar du pappa vente?
Nei, jeg... Går du hvis jeg gjør det?
Ja.
Hvis lyden er tilfredsstillende, og det får deg til å drepe din kone,-
ordinere babyen og pule de ammene. Da vil jeg hvile i fred.
Nei. Jeg er opptatt med å kurere Paul.
Stakkars Paul.
- Med kolikk. - Jeg mente ikke det.
De elsker meg, for faen! Folket!
- Hva så? Du ga det bort. - Stikk, for faen!
Hva?
Agnes.
Jeg vet jeg sa du aldri kunne pule meg, men jeg skjelver inni meg.
Jeg går inn i skogen i natt.
- Jeg kaster det til skjebnen. - Hva betyr det?
Du finner meg. Du knuller meg.
Jeg lager en plan til...
Kjenn øyeblikket når seieren er nær. Du gikk glipp av det i Sverige.
Jeg planlegger for Pug...
Her har vi noe, Paul. Ja. Ok.
Hugo.
Jeg vil ha en konge som vitne.
Ikke at du er konge mer, men du får duge.
- Takk for at du var en venn. - For helvete! Nei.
Nei? Ikke ved sofaen? Eller... Å, Paul er her.
God farsomsorg. Flytt ham, så jeg ikke får blod på ham.
Se på ham.
Jeg gråter over verdenen vi overlater til deg.
- Hva er galt? - Men jeg må forlate den!
De bruker moosekjøtt i kjøttbollene her.
Jeg sier det er for grovt, men de gir faen, for jeg er ikke konge.
- Jeg skal si fra. - Du er heller ikke konge.
Be kona di snakke med dem, når hun ikke driver landet i senk.
- Dobbeltgjengeren din jobber hardt. - Ja, han pisker opp en revolusjon...
ut av kjærligheten de fattige føler for meg.
Kanskje han kan bygge en arv for deg, for sannheten er at du ikke har noen.
Noen manerer må man ha, selv om hjernen er trist.
- Skal konger lyve til hverandre? - De elsker meg, din kødd.
Si én ting du gjorde.
- Jeg bestilte en stor klokke. - Ding-dong for den jævla klokken!
Katarina vil bli husket som en ikonisk figur,-
og du som en jævla dott som holdt døren for henne.
Jeg lader pistolen for deg om du ikke tier still.
Du burde også dø! Vi er nesten like ille.
Vennligst fyll munnen min med løpet og få Paul til å avfyre.
Paul, den livegne.
- Hvordan våger du? - Er han ordinert? Da er han livegn.
Vi ble oppdratt til å bli menn, men ble vulvaer med hender.
Jeg burde drepe deg for Pauls skyld og så meg selv.
Farvel!
For faen, da!
Onkel Hugo. Så morsom, Paul.
Ikke tenk på det eller noe han sa. Alt var galskap og løgner.
Jeg elsker deg.
Er du full, Vinodel?
Jeg er stort sett høy på lilla støv, kokain-
og duften av deg etter puling.
Du er så søt.
Jeg knuller deg altfor ofte, og det forvrenger hjernen din litt.
- Jeg har sett på deg i årevis. - Sykt, men også spennende.
Peter den Store. Husker du at jeg erklærte ham død?
Du prøvde å bære ham gjennom gangen for å hjelpe.
Ja.
Og i årevis har jeg sett deg nekte å sette ham ned.
Men jeg sier dette: Sett ham ned og løft meg opp.
Han er død. Det er ikke jeg.
Det er ikke bare pulingen. Jeg er en vitenskapens mann.
Nysgjerrighet leder meg.
Å avdekke mysterier.
Du er et mysterium jeg kunne brukt livet på å avdekke.
Du er en rar mann. Du burde gå. Jeg har mye å gjøre.
- Nå? - Ja.
Det mysteriet. Fascinerende.
Det er en stor brann jeg frykter vil brenne oss alle til aske.
Best å ringe med klokken.
- Er det en øvelse? - Jeg vet ikke.
- Jeg drømte om å knulle Katarina. - Jeg også.
Jøss. Snålt.
Jeg drømmer det ofte.
Ja, jeg også.
- Jeg må ha med flere sko! - Bare gå.
Hva skjer?
Det går bra. Vi er på oppdrag for å finne ut noen fakta.
- Vi raider Georginas værelser. - Så Archie sine.
Hvorfor skjer dette igjen?
Å, faen!
Faen heller.
Hvem visste at George kunne skrive?
Hun skriver faktisk lidenskapelig om meg og målene våre.
Bare til seg selv.
- Hva har du på deg? - Smolnys frakk.
- Noe? - Ingenting.
Han er desperat etter pegging og har spurt alle tjenestepikene om det.
- Alle sa nei. - Unntatt Petra.
Smolny... Tigger alltid om pegging.
- Hvor skal vi nå? - Arkady. Så Archie.
- Jeg hater deg. - Umulig.
Jeg har musa full av Pugachev-greier. Hun gjennomsøker bygningen.
Takk.
- Nå medvirker du vel? - Jeg er så irritert på deg nå.
Agnes. Har du sett en Caravaggio?
Lyset som faller over deg, ligner på det.
Men han malte aldri noe så vakkert.
Jeg tenkte at jeg ville dø uten dine lepper på mine bare én gang.
- Pule. - Ja, takk.
Ikke her. Ved elven.
Ingenting.
- Skal jeg være beroliget? - Nei.
Hvordan er det sporadiske raseriet?
Strakk det seg til å sette Pugachev løs?
Du sa du pulte ham en gang.
Og han var svært frekk og ba om fire rubler og en levende vaktel.
Men nei, det gjorde det ikke.
Vi kan være uenige, men vi dør sammen.
Men godt tenkt. Hvor mørkt sinnet ditt er nødt til å bli.
Huzzah. Vi skal overvinne hvem enn det er.
Selvsagt skal vi det.
Jeg trodde skjebnen min var å bli den mest elskede-
og lengst sittende monark i Russland.
La oss satse på lengst sittende.
Hvor er morgengryet? Jeg holder faen ikke ut.
Noe til meg. Noe til Sverige.
Alle hater meg.
De elsker meg, så det er vanskelig å relatere.
De hatet deg, og du var helt jævlig på jobben.
- Du utagerer. - Ja, men det er likevel sant.
Hvordan kan de være så sinte på meg når jeg har rett?
Og hva om...
De marsjerer til Petersburg, erobrer palasset-
og kaster ditt pene, forkullede lik fra taket til jubelrop?
Det skjedde i Sverige.
Du kunne jo gi meg den tilbake.
- Hva? - Vel, de elsker meg.
Det ville roe ned ting. Du finner Pugachev...
- Står du bak dette? Pugachev? - Det er sinnsvakt.
Er det? Pugachev, den utmerkede ansatte?
Elizabeth sier noen driver dette.
Du er i en leders paranoiaspiral og ser fare og monstre overalt.
Det vil redde deg. Pappa sov én time natten og ble plaget av angripere.
Jeg er vel det.
Det går bra. Jeg er altfor oppjaget.
Elizabeth finner forræderen.
Velementov gir meg en plan, og vi skal kverke Pugachev.
- Ikke et "unnskyld"? - Gå ned på meg.
Brå endring av tema, men ikke uvelkommen.
Beklager, jeg må fortape meg litt. Jeg er i fillebiter.
Jeg skal samle bitene.
Vel, hun ser fornøyd ut.
Hun har jo alt, så hvorfor skulle hun ikke det?
- Hvor er jeg? - Det er morgen.
- Hva skjedde? - Du er forsinket til møtet ditt.
Møtet mitt.
Hvor er planen min?
Archie!
En vennlig hilsen fra en som slo og sparket sist vi møttes,-
og så mislyktes fullstendig med å ordinere sin sønn.
Gud følger med. Han er svært misfornøyd.
Det holder med et enkelt "hei".
Finnes spøkelser? Og hvordan blir man kvitt dem?
- Er jeg en landsbyheks? - Greit.
Forlat plikten din for å bistå en ordinert.
Hva sier spøkelsene?
Det raker deg ikke. Hvordan fjerner jeg dem?
En eksorsisme, kanskje. Eller gjør som de vil, så går de.
Eller motstå dem til det de prøver å oppnå, dør-
og muligheten forsvinner. Hvis de kommer fra Djevelen,-
er målet å ødelegge deg. Du bør stå imot.
Wow. Jævlig komplisert svar.
Det er kompliserte saker. Gud, sløret, et cetera.
Hva om det er pappa?
Peter den Store?
Da gjør du selvsagt hva faen han ber om!
Ikke hjelpsomt!
Tante? Jeg trenger din hjelp.
Gjør du? Til å få sønnen din ordinert?
Å, nei, der mislyktes vi.
Kan vi legge det bak oss? Pappa er tilbake.
- Å? Hvordan går det med ham? - Han er sint.
Du må be ham la meg være i fred. Han sier skarpe ting.
Hodet føles tungt, som om det er vann i det,-
eller jeg er en kanonball som faller i vann.
Kan du snakke med ham?
- Hva er galt? - Jeg vil ikke si det.
Det er ondsinnet, når du føler kanonball og vann.
Akkurat.
Nå må du si det, så bare si det. Si det nå, er du snill.
Jeg vil aldri ikke elske deg, kjære. Det vet du, men...
Jeg elsker ikke denne retningen.
Jeg forventet lite av deg og elsket deg fritt.
Men selv det lille jeg forventet, skjedde ikke!
Strengt. Men sånn er visst dagsstemningen.
Du ga framtiden til hvem som enn vil skrive seg inn der.
- I blod, sannsynligvis. - Jeg ba deg la dette ligge.
Og jeg sier at jeg ikke kan!
Framtiden er ikke et sted vi kan reise til når vi er klare.
Den er en hoste i brystet eller gift i årene hennes.
Noen som brenner Russland. En bonde som er lei.
Ingen sier hva jeg skal gjøre med sønnen min.
Men vil du snakke med pappa eller ei?
Selvsagt.
Min kjærlighet for deg en bølge som vasker bort alt annet.
Du er en sønn for meg.
Du er moren jeg aldri hadde. Takk.
Si sånt som... "Tidene har forandret seg. Du er død. La oss være.
Du feiltolker din geniale sønn,-
som en bok på et språk du ikke forstår.
Du kaster den i veggen, når det faktisk er en god bok."
Noen punkter. Jeg stoler på deg.
- Jeg er her! - Kjære vene.
- General. - Jeg er sen.
Eller er du det?
Jævla lurespørsmål? Jeg har planer.
Ja da, men la oss svinge bort hit og hvile litt.
- Petrov... - Hva om dette var planen?
Sen idé, men sterk. Ikke gå inn. La meg gå.
Jeg sier at han selvsagt ikke er sen. Han har falt fra en sint hest,-
mens han reddet barn fra en sint hauk.
Han slo hodet og hviler på rommet sitt. Vi avtaler ny tid.
I mellomtiden legger vi deg i en sauna, tapper vodkaen ut av deg-
og samler den i flere bøtter, mens bevisstheten din kommer og går.
Så våkner du, forfrisket av den nye følelsen av rent blod-
i årene dine,-
kledd i en uniform som ikke lukter bukkepiss.
Du går inn og gjør magien din. Ja?
Dra til helvete.
Eller vi bare går inn.
Flytt dere for faen! Jeg er her.
- Du er sen. - Jeg er lei for det.
Å, flott! Du er full også.
Jeg er russisk og født full. Det påvirker ikke evnene mine.
Stikker det kniver ut av bordet, eller ser jeg ting?
- Vanligvis ser jeg bjørner. - Det var meg.
Unødvendig, men jeg elsker det dramatiske.
De viser nedbrente byer.
Vel, trekk dem ut, så senker vi dem i hans...
Jævla greie. Jævla greie.
Jeg trengte deg her i tide, med en plan, edru, med meg.
Jeg har flere sånne, jeg bare mangler et par.
- Herregud! - Oppdatering: En til.
Faen!
Nei! Ikke noe mer sånt.
Kan du hindre ham i å drepe drepe meg og brenne landet?
Vi går... Vi skaffer masse tropper.
Vi går fra dør til dør, sparker sannheten ut av folk og finner ham.
Så knerter vi hodet av halsen.
Og tidslinjen for det? Dørbankingen i Russland?
Så lenge det krever å legge jævelen i jorden.
- Huzzah. - Huzzah!
Alle går ut. Nå.
Hva driver du med?
- Hvor faen var du? - Kan vi sette oss?
Du klarer det ikke, gjør du vel?
Velge noe over en jævla flaske? Ikke engang meg.
Ikke engang jævla Russland!
Si noe, Velementov.
Unnskyld.
Unnskyld, jeg trenger et par minutter.
Det har vært en lang natt.
Jeg må samle tankene mine. Ta et bad. Jeg kommer tilbake.
Nei. Jeg tror ikke du kan gjøre dette mer.
Jo da, jeg kan finne ham i søvne.
- Ikke bare finne. - Drepe ham!
Henge opp mannen etter de jævla anklene hans og slå ham til han...
Til han gråter blod.
- Jeg hoster det. Han skal gråte det. - Faen heller.
Katarina, han er...
Jeg er her nå.
Nei, det er du ikke. Du bør hvile.
- Jeg trenger ingen jævla hvile. - Noen andre kan overta.
- Noen andre kan lede hæren. - Ikke ta fra meg dette. Ikke nå.
Faen, du bare straffer meg.
Jeg leder. Jeg redder styret mitt.
Det er en vennlighet, egentlig.
Du er så trett og så syk.
Og så gammel.
Jeg kan ikke miste dette.
Det er huden min, Katarina.
Det er huden min!
Jeg trenger menn som er hele. Jeg beklager.
Jeg så generalen gå.
Jeg forstår at han strever. Hvis du trenger...
Det jeg trenger er Pugachev!
- Kan ikke jeg gå og finne ham? - Hvordan?
Kan jeg ikke gjøre det, og en dag når jeg kjeder meg,-
forteller jeg deg om det i et brev.
- Uforskammet. - Det handler om prioriteter.
Jeg skal gå.
- Jeg bestemmer når du kan gå. - Selvsagt.
Du kan gå.
- Jeg sa... - Du fatter deg sjelden i korthet.
Jeg ventet på at det skulle komme mer, men det gjør det ikke.
Jeg går og finner ham.
Hvorfor er alle sånn en jævel i dag?
Jeg er her.
Og venter.
Jeg ventet alltid på deg her, i håp om at du skulle komme.
Det føles veldig kjent.
Sommerfugler i magen ved enhver lyd.
Der, ja.
Du er sint på grunn av Peter og ordinasjonen.
Han er en håndfull du strevde med å holde.
Han og Katarinas kjærlighet er som vår,-
svelger deg inn i en verden du ikke ante fantes.
Men jeg skal få det gjennomført. Jeg lover.
Som jeg savner storheten din...
...som en bjørn i en tekopp.
Som vi fylte rommet.
Hvordan huden vår flammet opp av hverandres blikk.
Samtalen vår, latteren vår...
...våre rare, nakne nattlige danser.
Og så gikk du...
...og alt krympet bort.
Bare kom.
Én gang.
Ja. Du har rett. Unnskyld.
Sånn. Her kommer den.
Bruk dette på føttene i fire timer.
Via menneskekroppens magi, der alt forbindes,-
unntatt penis og hjerne iblant, vil den nå brystet ditt.
Så vasker jeg det av før huden sprekker-
og spytter ut ild fra innsiden. Tro meg, det vil du ikke.
Jeg fikk noe lignende da jeg satt fast i tippoldefars rustning.
Lang historie. Du forstår når du er tre.
Det er en jævlig bjørnekamp av et år. Vær advart.
Hvem faen er du?
Var det et eksistensielt spørsmål, pappa?
Jeg tok med Paul til deg. 20 år.
Jævla fugler!
Pent!
- Takk. - Ikke noe problem.
Du ser fantastisk ut!
Jeg baserte livet på å ikke være deg.
Du klemte meg alltid og ga meg foie gras på kjeks.
Jeg innså at du var ei fitte, og at mor hadde kuken din i et skrin.
Så jeg modellerte meg etter bestefar.
Smigrende. Og logisk.
Jeg skal bli stor. Bygge en arv.
Huzzah-føkkings-zah! Gjenopprett den Store!
- Jævlig fengende, bestefar. - Ja, jeg var flink med ord.
Og kvinner, krig og bygging av store byer.
- Paul? - Du ordinerte meg ikke engang!
Hva faen? Hvem gjør det?
Jeg blir opprørt. Jeg hater når tårene kommer.
Nei! Distraher! Drikk, pul og legg planer.
Vi trenger kvinner, alkohol og kart.
Hør her, lille jævel. Jeg lagde deg og var en god far for deg!
Ja, for det er jo det historien husker.
Gode fedre.
Jeg må knuse noe!
- Hva er galt? - Velementov.
- Jeg elsker ham, og han dør. - Dør han?
Det er synd. Feite jævel.
Ja. Og han skulle lage en plan for Pugachev.
Han kommer inn som han ble voldtatt av skogen og druknet i en vodkasjø!
Utrolig talende bilder. Stakkars jævel.
Han er for syk til å jobbe. Jeg ga ham fri.
Men hva om han var involvert? Alt snurrer rundt meg!
- Du er svært rystet. - Hoffet og landet hater meg.
Og denne Pugachev-greia ryster meg på en ny måte.
Jeg kjenner det her. Fare.
I natt vil han brenne ned en ny by, samle flere styrker-
og gjøre utenkelige ting med dukken av meg.
- Det burde være meg. - Hva?
Jeg burde lede hæren.
- Hva snakker du om? - Det gir mening.
Du er genial på framskritt, idéer og endring av landet.
Jeg er god på vold og drap. Det har vært et sandkorn i forholdet vårt.
Men det kan være en østers med løkeddik og mer - en perle.
Jeg snakker som om en bølge av genialitet ruller gjennom hodet mitt.
La den rulle!
Jeg elsker deg som offensiv! Det gir meg håp.
- -Det er litt av et syn, faktisk. - Problemene våre? Fæle.
Men så kommer du inn, og behovene våre søker sammen.
Derfor er vi ment for hverandre. Derfor er vi skjebnen!
Vil du lede hæren?
Jeg vil lede oss til store seire. Bli kjent som stor militær leder.
Bedre enn den jævla faren min!
Paul vil også se det.
Dette er så genialt! Jeg er ør!
- Jeg kan ikke. - Jo, selvsagt. Hva?
Nei, takk. Jeg elsker at du stilte opp for meg, men...
- Men hva? - Her har vi det gående.
Han vil gråte og gå ned på henne.
- Hvorfor ikke, Katarina? - Slutt, Peter. Jeg er trett.
Hvorfor ikke?
Hadde ikke du brukt Pugachev, ville ikke...
Faen da, det er over! Dette er nytt. Jeg slår ham ned med hæren min.
- Nei. - Nei?
Jeg trenger et jævla "fordi".
Fordi Sverige. Du køddet det til. Det var en katastrofe.
Titusenvis døde, og flere ville dødd uten min inngripen.
- Akkurat. - Unnskyld, jeg bare kan ikke.
Vil ikke. Du mener "vil ikke".
Ja, jeg mener at jeg ikke vil. Gi slipp på det, er du snill.
Det er over.
Peter den Store er trist.
- Holder du faktisk på å dø? - Ja.
Trist.
- For Velementov! - Velementov.
Tragisk slutt. En mann som du burde ha dødd i kamp.
Men nå som du er ute, burde jeg være inne.
Det er en fornærmelse. Blod som ditt.
Selvsagt skulle du ledet hæren. Utvilsomt.
- Det er bare en jobb. - Det er det ikke.
Det er selve jobben.
Å vriste seieren fra fienden, stå side om side med dine menn,-
skrive historie med et jævla sverd.
Det er et ettermæle.
Ikke vondt ment, siden du dør, men jeg ville vært genial!
- Bedre enn du. - Jommen sa jeg bjørnemøkk.
Du ville køddet det til på et minutt, sånn du køddet til Sverige!
- Du køddet til Sverige. - Hva med litt badminton?
Du stod i veien for din egen hær, for Russland!
Jeg og mennene visste det.
Det er et jævlig forvrengt minne, Velementov!
Du snublet inn i et villspor og fikk oss ikke ut.
Fordi jeg ikke ville at flere skulle dø unødig.
Jeg hadde en plan. Bølger, angrep fra åskammen, motangrep!
Snu flagget deres. De ville ha kollapset!
Hvorfor gjorde du ikke det?
- Fordi sjefen min var en jævla idiot! - Faen.
Jeg ser det. Vet dere hva alt dette handler om?
Noe med at vi vil knulle mødrene våre?
Sverige! Jævla Sverige!
Det er der alt tok slutt for oss! For alle oss!
Du, jeg, denne jævla døende gamlingen.
Slutt å gnåle om den jævla fortiden. La oss spille badminton.
Det er ikke fortiden. Den er der og håner meg. Oss.
Vi burde ta det tilbake.
Hans plan, din ledelse og mitt land.
- Noe så jævlig latterlig. - Er du redd du ikke kan fullføre?
Du er en porselensdukke. Ikke få meg til å kaste deg i veggen.
- Han har rett. - Slett ikke!
- Har jeg? Jeg har det! - Det bruser i meg!
Jeg vet hva vi bør gjøre.
Ta den jævla hæren, marsjere til Sverige og ta det tilbake!
Det er en jævla historie. En jævla overskrift!
Ikke en jævla fotnote.
Da ville de vel sagt noe?
Ta fortet ved grensen. To bataljoner. Angrip i bølger.
Ved tredje får de granatsjokk, ved femte er de utmattet-
og tigger om nåde.
Hører du? Tigger deg om nåde! Det ventet du aldri å høre igjen!
Vi er jævlig fulle, så la oss ta kvelden nå.
- Du må ta av Pauls omslag, Peter. - Det må jeg.
Tenk deg ansiktet hans når du forteller historien! Herlig!
- God natt. - God natt.
Vi burde sove på dette, for jeg tror vi har gjort...
...noen gjennombrudd...
Slutt å snakke til ham!
Jeg kunne faen meg ta Sverige. Jeg kunne faen meg ta Sverige.
Du er bedre, Paul. Ren pust.
Godt gjort, meg.
Jeg ville løpt på 12 bjørner for deg. Sprøytet pest inn i årene mine.
Hva er det uttrykket?
Du vil vite at du er elsket. Men hva om du ikke vet av hvem?
Jeg visste i det minste alltid det.
- Prøv å ikke tenke på det. - Hva?
Der ute? Millioner av russere med hjerter som koker av hat.
Du kjenner det stige gjennom mørket. En energi bygger seg opp der ute.
Takk for den oppmuntrende praten.
- Har Velementov kontroll på det, da? - Nei.
Urovekkende vending.
Hva gjør jeg, Archie?
Jeg vet ikke.
Det er skremmende.
Den skitne, lille hemmeligheten er at kontrollen vår er en idé.
Idet de ikke tror på den eller frykter den, er vi ferdige.
De kommer og kutter strupene våre.
Kall det Sverige.
Vi må finne en måte å stoppe utviklingen på.
Kirken har stor rekkevidde.
La oss se om vi kan legge våre fingre eller øyne på ham.
Unnskyld, jeg vet du er travel. Paul er bra.
Å, bra. Takk.
Jeg drar på jakt i en uke.
- På grunn av det jeg sa? - Nei, jeg elsker jakt.
- Beklager angående... - Nei da.
Sannheten er en nøkkel til framtiden. Du hadde rett.
La oss gjøre det. La oss ta tilbake Sverige. Vi møtes i hallen.
Det er hemmelig, Agnes. Oppfattet?
Oj , for faen!
Ok, din feite jævel. La oss pisse i Stockholms gater.
Tekst: Eivor Rosenberg Iyuno