Katarina je vještica!
Dan kad je došla u Rusiju bio je nesretan za našu zemlju.
Napravila je pet rupa u meni.
Ali je li mogla ubiti sina Petra Velikoga?
Tako je! Nema šanse!
Bog mi je odredio da vladam našom velikom zemljom i ovako vas sve volim.
A i Bog vas voli, stalno o tome razgovaram s njim.
Da, voli vas više od pečene jarebice i umaka "aioli".
Ona ima crni jezik u obliku šišmiša.
Jedanput mi ga je ugurala u dupe!
Pokušala me ubiti jer mrzi moju ljubav prema vama,
ali umjesto toga ja sam ustao!
Uz vašu pomoć, svrgnut ćemo tu krivovjernu kuju
i oploditi svoju zemlju njezinim samljevenim kostima!
Nije ju odabrao Bog kao mene, a i ona odbija vlast Pavla I.
Vlastitu krv Petra Velikoga!
Ona u ovom gradu pravi školu i centar za cijepljenje!
Otrov za naše umove i tijela!
Idemo spaliti to sranje!
A nakon toga
stat ćemo u red da popušimo Petru III.
Vjerojatno želite biti prvi u redu.
Samo radi svoj posao, Pugačev.
VELIKA
ŠVEDSKA
- I ne izgleda kao ja. - Oči ne valjaju.
Ne samo oči, Velementove.
Mislim da takve lutke inače budu malo pogrdno napravljene.
U tom je slučaju dobra. Kosa je baš lijepa.
Nije. I što rade s njom?
Paradiraju s njome po gradu.
Poredaju se da je jebu u dupe i pljunu joj u lice.
I obrnuto. -Molim?
- Jebu je u lice i... - Da, shvaćam, hvala.
Mrze me? -To je kriva plava boja.
Vaše su više kristalnoplave. Oči.
Zaboga, Velementove, rekla sam ti da manje piješ.
- Jesam li bio pijan tada? -Jesi. - Onda ste mi rekli u lošem trenutku.
Gdje je Elizabeta? -Ne znam.
Imamo golemi problem.
Spalili su do temelja pet gradova.
Čovjek se pretvara da je Petar i huška rulju.
Govori da je pobjegao kad ste ga pokušali ubiti.
Govori da ste nedostojna Njemica i da ševite konje.
Navodno čak ima pet ubodnih rana od vas.
Molim? -Jako je uvjerljiv kao Petar.
Tako mi prenose oni koji su ga vidjeli, jako mu je sličan.
Je li to... Pugačev?
I meni je palo na pamet. -Pet uboda. Toliko ste mu zadali? -Da.
Nije mu se svidjelo.
Moramo ga naći, samljeti, iscijediti i izliti ga u more.
Trebala bih mu se ispričati. -Što? -Molim?
Očito mi se osvećuje.
Prvo ćemo ga ubiti, a onda se ispričati.
Tako će prije prihvatiti ispriku.
Najveći strah Petra Velikoga bio je upravo ovo.
Potpirivanje vatre koja vodi do požara.
Milijuni seljaka misle da vas mogu ubiti.
I mogli bi, a u usporedbi s onim što bi vam tada radili
dogodovštine ove lutke bile bi mila majka.
Tako je, Velementove.
Onda mi do jutra pripremi plan.
Ili netko od tvojih narednika? Petrov, možda?
Petrov je još zelen. Mogu ja ovo.
Vidimo se ujutro.
- Mislite da on to može? - On je nedvojbeno pravi za taj posao.
'Jutro.
Je li stigao kakav paket? Trebam dobiti nove cipele.
Prestani kupovati cipele, Maksime.
O mom se stilu govori na dvoru.
- "Maksimovski" je postalo fraza. - Nemamo beskrajno novca.
Ja živim na visokoj nozi. Takav sam.
Uostalom, cijeli dvor govori o čovjeku koji se pravi da je Petar.
Huška seljake. Trebala bi proliti krv tim gadovima.
- Pravi se da je Petar? - Tako piše u novinama.
Također, nemoj se ljutiti, ali zar ne izgledaju sjajno?
Slano.
Pikantno. Kao da osjetim repu.
Što to radiš? -Draga. Pavao ima grčeve.
I to slaviš sisanjem dojki?
Ovo su njegove dojilje.
Ti to očito ne znaš, ali provjeravam je li zbog njihova mlijeka.
I jest. Sve ste dobile otkaz.
Zapravo, Sladiću, ti ostani. Od tvojeg ćemo praviti "panna cottu".
Ajme, velika lutka Katarine!
Za Pavla? -Ne!
Pugačev stvara nemir u regijama,
pravi ove lutke kojima onda...
Svašta rade. Pogledaj!
Pugačev. Majku mu.
I pitao sam se što je s njim. Pa, to je možda prejaka riječ.
Tako je, nismo ga se ni sjetili.
Čudovišta smo! Trebamo se ispričati.
Jebeš to! Bio je plaćen da glumi mene.
Znao je da će mu prerezati grkljan ili jaja u bilo kojem trenu
i da mu to treba biti čast.
Pet uboda znači da je bio dobar radnik.
Očito nije zadovoljan.
Vani je među ljudima i okreće ih protiv mene.
Pali gradove i pretvara se da je ti. -Ja?
Tako se čini. -I ljudi ustaju na nasilje za mene?
Da. Protiv mene.
Tebe je to dirnulo? -Vole me.
Isuse! To nije bit.
Ali kako mrze mene koja im želim poboljšati živote,
a vole tebe koji uopće ne misliš o njima?
Kemija. Ja imam kemiju s ljudima, ti nemaš.
Uništi njega i sve koji ga okružuju.
Ne dopusti da problemi zahvate Rusiju.
Kada vatra izbije, ne daj joj kisika, kako je tata govorio.
Da, znam. Velementov smišlja plan.
- Moram se vratiti Pavlovim grčevima. - Naravno. Jadan Pavao.
Pavle, oni vole tatu.
Još vole tatu.
Aha! Da, sjajno.
'Jutro.
Pugačev! Ovo je tvoje maslo.
Nije li to sjajno?
Ironija, humor. Ovo mi je svijetao trenutak.
Ali sve za Boga, nema mjesta egu.
Što to radiš? -Takav sam, sjajan. Služim Bogu, bavim se svojim darom.
Ja nisam dio ovoga.
Osim što znaš za to, dakle, jesi. Zato, tiho. -Ne, ne, ne.
Zašto se ovo opet događa? Ma idem joj reći.
Previše smo odani za to.
Ne inzistiraj na tome. Sve ima svoju točku pucanja.
Opusti se. Ona je sada defenzivna i prestrašena.
Pobuna! Vođe misle da su bogovi, da ih narod obožava.
Pa, ne obožava, nego pravi lutke za silovanje.
Molim? -Ruski su seljaci strastveni i spretnih ruku.
- Poanta je da je učinimo očajnom. - Ne, ne govori "mi". Ništa "mi".
A kada je zaista bude strah, evo uzbudljivog spasenja, mene!
Doći ću je spasiti, nagoditi se, riješiti se Pugačeva.
Počet će me više slušati.
Pavao će se pomazati.
Crkva je samo jedna. Ona će usporiti svoje promjene.
Ja ću dotad izgraditi malu kuću straha
čija vrata mogu razvaliti kad poželim.
Ona će znati tko ima moć nad srcima ljudi.
Sada ću stati da mi zadivljeno zaplješćeš. -Mrzim te.
Ne brini se, ovo ću sve odigrati predivno,
svi ćemo biti prijatelji.
Sanjao sam da se kupam s njom u kadi.
Neumorno sam je sapunao.
Koliko informacija, a nijednu niti želim niti trebam.
Upalit će. -Kada smo Bog i ja zajedno, sve radimo za dobro svih.
Meso losa! Nezamislivo. Sjeverni jelen! Ja volim jelena!
Zašto me ne slušaju?
Prestani gledati svoju krunu, imamo posla.
Mislim da je danas taj dan. Velementov je spreman. -Danas?
Danas.
Gdje si bila jutros? Nisi vidjela moju lutku za silovanje.
Gledala sam svoje leptire.
Znači, ne duriš se zbog zaređenja?
Tu i tamo sam bijesna. Ali tu i tamo.
Sada, kada te vidim, nisam. Iskoristi svoj trenutak.
Trebam tvoju pomoć. Ljudi pale gradove.
- Pokreće se ustanak. - Čula sam. Zbog lažnog Petra.
Pugačev je taj lažni Petar.
Pugačev? Nije on sposoban za takve političke igrice.
Petar kaže da je bio dobar zaposlenik.
Kako je onda postao revolucionar?
Ako ga ljuti moje ubadanje, onda mi se čini da je on...
Koji bi te izbo, silovao i prodao tvoju odjeću. -Da!
Tako da... -Možda ima novog poslodavca.
I ja sam to mislila.
Misterij koji treba otkriti. Kako zabavno.
Uz malo pomoći, možda nađemo krivca.
Jaki grčevi. Rekao bih, i upala prsnog koša.
Ajme, mrzim kada ga boli.
Ozbiljno? Ja obožavam kad ljude boli.
To me i uzbuđuje. Zato sam postao liječnik.
Bolje to nego mučitelj.
Ali posao je nestalan i lošeg statusa. -To mi je govorio i otac.
Kalijev nitrat, rabarbara i malo žive.
Super. -Nekoliko nuspojava, pospane oči i giht.
Giht? -Da. Stolica poput paštete.
Ma odjebi. Sam ću ga izliječiti.
Pogledat ću knjigu lijekova svoje stare dadilje.
Bez brige, Pavle. Tata će te izliječiti.
Jebemti.
Da, i ja bih rekao tako.
Bok, tata. -Da, bok.
Ovaj, ne bi li trebao počivati u miru?
I jesam, ali zauzeo si mi odaje, prekinuo moju obiteljsku lozu,
uništio tisućljetnu ostavštinu i sisao mlijeko preda mnom.
Ovaj, ja... -Poanta je da si u problemima, a tata je došao pomoći.
Ne trebam pomoć. Zadovoljan sam. -Zadovoljan?
Kakva ružna riječ. Pravi muškarac nikada nije zadovoljan.
Uvijek postoji nešto više, a ni to nije dovoljno.
Srećom, postoji i više od toga, najviše! Moje geslo.
Sjećam se. Ali moj narod me voli.
I što? Vole gledati i kako se svinje pare u snijegu.
- Znaš što je najgore kada si duh? - Mrtav si i ne možeš uzimati više.
Da, i kad ti sina treba prebiti, ti ne možeš.
- Osjećaš se kao loš otac. - Mene ne treba prebiti.
Slušaj ovo. Želim da se udariš u oko, baš jako.
Želim čuti zvuk kao da zagrizam u čvrstu jabuku. Hajde.
- Neću sam sebe udariti. - Želiš da tata čeka?
Ne, nego... Hoćeš li otići ako to učinim?
Hoću.
Ako zvuk bude zadovoljavajući i ako poželiš ubiti svoju suprugu,
pomazati to dijete i ševiti one dojilje, onda ću počivati u miru.
Imam posla, liječim Pavla. -Jadan Pavao.
Ima grčeve. -Nisam na to mislio.
Ali obožavaju me! Ljudi.
I što onda? Odrekao si se.
Odjebi!
Molim?
Agnes. -Rekla sam da me nikad nećeš ševiti, ali sva se tresem
i večeras ću otići u šumu, prepuštam se sudbini.
- Što to znači? - Nađeš me, poševiš me.
- Ja, ovaj, pravim plan... - Prepoznaj trenutak kada treba slaviti.
- Propustio si ga u Švedskoj. - Pravim plan za Pu...
Aha, evo nečega.
Da, tako je. Evo ga.
Hugo. -Htio sam da kralj sam posvjedoči.
Nije da si ti kralj, ali snaći ćemo se. -Hugo?
Hvala što si mi uvijek bio prijatelj. -Zaboga! Ne!
Ne... Kraj dvosjeda?
Ili... Aha, Pavao je ovdje.
Da. Dobar si otac.
Pomakni ga, da ga ne poprska krv.
Vidi ga.
Plače mi se kad pomislim na svijet koji ti ostavljamo.
Što je bilo? -Ali otići moram.
Uporno mi u mesne okruglice stavljaju losa.
I stalno ih upozoravam, ali nije ih briga jer nisam kralj.
- Razgovarat ću s njima. - Nisi ni ti kralj.
Reci ženi da razgovara s njima, ako stigne od uništavanja ove zemlje.
Čujem da se neki pretvaraju da su ti. -Tako je.
Revolucija mu uspijeva zbog ljubavi koju ljudi gaje prema meni.
Možda ti on može izgraditi ostavštinu
jer, iskreno, sada je nemaš.
Što ti je, Hugo? Znam da si glup, ali budi pristojan.
Da lažem kralju?
Vole me, konju! -Reci jednu stvar koju si napravio. Samo jednu.
Naručio sam veliko zvono.
Ajme, da. Din-don, bravo!
Katarina će biti pamćena kao ikona,
a ti kao jadnik koji joj je držao vrata.
Ispalit ću ovaj pištolj u tebe ako ne ušutiš.
Ubij i sebe, nisi bolji od mene.
Molim te, neka Pavao povuče okidač u mene.
Sluga Pavao.
Ma kako se usuđuješ?
Je li pomazan? Znači, običan je sluga.
Odgojeni smo kao muškarci, a odrasli smo u papke.
Trebao bih te ubiti, zbog Pavla, a onda i sebe.
Zbogom!
Jebote!
Stric Hugo.
Baš je smiješan.
Ne pridaj pozornost ničemu što je rekao,
sve su to budalaštine i laži.
- Stvarno te volim. - Ma jesi li ti to pijan?
Udario me kalijev prah.
Usto i kokain i miris tebe nakon ševe.
Baš si drag.
Prečesto te ševim pa ti mozak to ne može izdržati.
Godinama sam te gledao.
Bolesno, a ipak uzbudljivo.
U vrijeme Petra Velikoga.
Sjećaš se, kad sam ga proglasio mrtvim, ti si ga vukla hodnikom. -Da.
Godinama sam gledao kako odbijaš njegovu eutanaziju.
Ali sada ti kažem da pustiš njega i uzmeš mene.
On je mrtav, ja nisam.
Nije samo zbog seksa.
Ja sam znanstvenik. Vodim se svojom znatiželjom.
Otkrivam misterije.
Ti si misterij koji želim otkrivati cijeli život.
Čudan si.
Idi, imam posla.
U ovo doba? -Da.
To je misterij. Zaintrigiran sam.
Tamo je izbio požar, svi ćemo izgorjeti! Pozvonite.
Je li to vježba? -Ne znam.
Sanjao sam da ševim Katarinu. -I ja.
Eto, čudno.
Često to sanjam. -Da. I ja.
Trebam ponijeti još cipela! -Odlazi!
Što se događa? -U redu je.
Imamo misiju, tražimo činjenice.
Pretražit ćemo Georginine odaje. -Pa Archiejeve.
Zašto mi se ovo opet događa?
Ajme, jebemti!
Tko bi rekao da George zna pisati?
Ona zapravo strastveno piše o meni i našim ciljevima.
Sama sebi.
Što to nosiš? -Smolthiejevu odoru.
I? -Ništa.
Osim što silno želi analni seks. Sve su ga sluškinje odbile.
Osim Petre. -Ajme, jadničak.
Nikad mu dosta toga. Kamo idemo dalje?
Arkadij, onda Archie.
Mrzim te. -Nemoguće.
Gaće su mi pune tvojih stvari o Pugačevu.
Ona pretražuje zgradu. Jebemti.
Hvala. Sada si sudionica, zar ne? -Stvarno mi ideš na živce.
Agnes, jesi li kad vidjela Carravagiovu sliku?
Kad te tako obasjava svjetlo, slična si joj.
Iako on nikad nije naslikao nešto tako predivno.
Stalno mislim kako ću umrijeti bez tvojih usana na svojima, bar jedanput.
Jebote. -Da, molim.
Ne ovdje. Pokraj rijeke.
Ništa. Da sada budem bezbrižna? -Ne.
Kako tvoj bijes? Nije zbog njega Pugačev na slobodi, je li?
Rekao je da ste se jedanput poševili.
I nepristojno je zatim tražio pet rubalja i jarebicu.
Ali ne, nije zbog mog bijesa.
Možda se ne slažemo, ali moramo biti složne.
Ali bravo što si se toga sjetila.
Kako ti se um može pomračiti kada treba.
Nema veze, porazit ćemo ih, tko god da jesu.
Naravno da hoćemo.
Uvijek sam mislila da mi je sudbina
biti najvoljenija i najdugovječnija vladarica Rusije.
Nama je cilj najdugovječnija.
Gdje je ta zora? Ne mogu više.
Nešto za mene. Nešto za Švedsku.
Svi me mrze.
Da bar imam savjet, ali mene vole, pa ne znam kako ti je.
Mrzili su i tebe, a i nisi znao raditi taj posao.
Sad se iskaljuješ na meni. -Da.
Ali ipak je istina.
I kako se mogu ljutiti na mene ako imam pravo?
I što ako... -Skupe dovoljno snaga da upadnu u Peterburg,
opljačkaju palaču i bace tvoje mrtvo tijelo rulji?
To se dogodilo u Švedskoj.
Pa, valjda je možeš vratiti meni.
Molim? -Pa, mene vole.
Ja bih sve smirio, ti bi našla Pugačeva...
Ti si iza ovoga s Pugačevom? -To je suludo...
Je li? Pugačev, sjajan zaposlenik?
Elizabeta kaže da je netko iza ovoga.
Uhvatila te paranoja vladara i sada vidiš prijetnje posvuda.
To će te spasiti. Moj je tata od te paranoje spavao samo sat na dan.
Izgleda da je tako.
Sve je u redu, samo se previše nerviram.
Elizabeta će naći izdajicu iza ovoga, a Velementov mi upravo pravi plan.
- Uništit ćemo Pugačeva. - Mislio sam da ćeš mi se ispričati.
Poliži me dolje. -Naglo si promijenila temu, ali nabolje.
Oprosti, moram se opustiti, rastresena sam.
Sad ću te ja srediti.
Bogme izgleda zadovoljno.
Ali i ima sve, zašto ne bi bila?
Gdje sam? -Jutro je.
Što se dogodilo? -Bojim se da kasniš na sastanak.
Na... Sastanak.
Gdje mi je... Plan!
Archie! -Kakav srdačan pozdrav od nekoga tko me zadnji put udarao,
a onda propustio pomazati svog sina.
Bog sve gleda. Ne sviđa mu se ovo.
Bilo bi dovoljno i "bok".
Postoje li duhovi? I kako ih se riješiti?
Jesam li ti ja neka seoska vještica? -Dobro.
Napusti svoju dužnost pomaganja pomazanom.
Što ti duhovi govore?
Ne tiče te se. Samo mi reci kako da ih se riješim.
Egzorcizmom, ili im ispuniš želje pa odu
ili im se odupireš dok to što traže u tebi ne umre,
pa im prilika propadne.
Ili su od vraga, a u tom te slučaju žele uništiti i moraš im se oduprijeti.
- Kompliciran odgovor. - I komplicirana stvar.
Bog, njegovi planovi i tako dalje.
- Što ako je riječ o tati? - O Petru Velikome?
Onda radi kako ti on kaže, naravno. -Ne pomažeš mi.
Teta? Trebam tvoju pomoć.
Stvarno? Da ti pomažemo sina?
Joj, ne, to smo već zaribali.
Možemo li to već jednom ostaviti iza sebe? Tata se vratio.
Aha. Kako je?
Ljut je. Razgovaraj s njim i reci mu da me pusti na miru.
Govori mi ružne stvari, od toga mi je glava jako teška,
kao da mi je voda u njoj ili tane.
Ili kao da sam ja tane u vodi, ne znam.
Hoćeš li razgovarati s njim? Što nije u redu?
Ne želim reći.
Bilo bi okrutno, s obzirom na to kako se osjećaš.
Aha. Sada moraš reći pa mi, stoga, reci. Sada, molim.
Dragi, uvijek ću te voljeti, znaš to, ali...
Ne sviđa mi se kamo ovo vodi.
Malo sam očekivala od tebe pa sam te mogla voljeti.
Ali i to malo što sam očekivala nisi ispunio.
Gruba si. Ali izgleda da su svi danas takvi.
Dao si slobodu svakomu da se upiše u našu povijest.
- Krvlju, najvjerojatnije. - Rekao sam ti da pustiš to.
A ja ti kažem da ne mogu.
Petre, budućnost nije nešto kamo se putuje kad si spreman.
To je kašalj u njezinu grlu ili otrov u venama.
Čovjek koji će uništiti Rusiju, seljak kojem je dozlogrdilo.
Neće mi nitko govoriti što da radim sa svojim sinom.
Ali tata... Hoćeš li onda razgovarati s njim?
Naravno.
Moja je ljubav prema tebi val koji ispire sve ostalo.
Poput sina si mi.
A ti si majka koju nikad nisam imao.
Hvala ti.
Koristi se frazama poput: "Vremena su se promijenila."
"Mrtav si, pusti nas nam miru."
"Krivo sudiš svom sinu koji je zapravo sjajan,
ali ne razumiješ ga, poput knjige na stranom jeziku.
Ne znači da je knjiga loša." Samo nekoliko ideja. Vjerujem ja tebi.
Ovdje sam. -Ajme. Generale!
Kasnim! -Mislite?
Kakva su to trik-pitanja? Donio sam planove!
Jeste, ali odmorimo se malo ovdje, sa strane.
Slušajte ovaj plan. Kasnim, ali ideja je dobra.
Vi ne uđete, nego ja. I kažem: "On ne kasni.
Nikako. On je pao s pobjesnjelog konja
dok je spašavao djecu od jastreba,
udario je glavom i sada se odmara u svojoj sobi.
Odgodimo ovo."
Dotad ćemo vas odvesti u sobu, izvući svu votku iz vašeg tijela
i skupiti je u kante, a za vrijeme ćete biti u nesvijesti.
Probudit ćete se svježi i čisti, neokaljane krvi u venama,
odjeveni u uniformu koja ne smrdi na staju.
Onda uđete tamo i očarate ih. Sviđa vam se?
Odjebi. -Ili odmah uđemo.
Jebote, makni se! Tu sam.
- Kasniš. -Ja, ovaj... - Ajme, super. I pijan si.
Rus sam, rođen sam pijan.
To ne utječe na moj rad.
Zašto je nož zabijen u stol? Ili mi se priviđaju stvari?
Inače samo vidim medvjede. -Moja krivnja.
Nepotrebno, ali sviđa mi se ta drama.
Pokazuje koja je sve sela spalio. -Aha, pa...
Izvući ćemo ih i zabiti mu ih u... Jebote. Jebote.
Trebalo mi je da budeš na vrijeme, s planom, trijezan, ovdje, sa mnom.
Većinu toga jesam, samo nekoliko stvari nisam.
Isuse! -Primio sam vijesti. Još jedno.
Jebemti.
Ne! Dosta je bilo.
Možeš li spriječiti tog čovjeka da me ubije i uništi Rusiju?
Ovaj, pokrenut ćemo puno vojnika.
Ići ćemo od vrata do vrata, batinama izvući istinu iz ljudi,
naći ga i smrskati mu glavu.
A kada si to mislio ići po Rusiji od vrata do vrata?
Koliko god bude trebalo da spremimo gada u grob.
Hura. -Hura! -Svi van. Smjesta.
Što to radiš? Gdje si bio?
Možemo li sjesti?
Ne možeš ti to, zar ne?
Odabrati bilo što prije vražje boce?
Čak ni mene! Čak ni vražju Rusiju!
Velementove, reci nešto. Vele...
Oprostite.
Oprostite, treba mi koja minuta.
Imao sam jako dugu noć.
Trebam raščistiti misli. Možda i kupku.
Ja... Vratit ću se!
Ne, nemoj. Mislim da više nisi za ovaj posao.
Nego što sam, našao bih ga i u snu!
- Ne mislim samo na potragu. - Ma i ubio bih ga!
Objesio bih ga za gležnjeve i tukao dok ne proplače.
Krv. Ja je iskašljavam, ali on će je plakati.
Jebemti.
Katarina, on je...
Stigao sam, tu sam.
- Nisi. Trebaš se odmoriti. - Ali ne treba mi odmor.
Netko drugi će preuzeti i voditi vojsku.
Ne možete mi ovo oduzeti. Ne sada.
Ma, vi me samo želite kazniti.
Ja vodim. Čuvam svoju vlast.
Ovo je zapravo moj čin dobrote. Tako si umoran i nije ti dobro.
I tako si star.
Ne mogu ovo izgubiti.
Ovo je moja koža, Katarina.
Moja koža!
Trebam ljude koji su čitavi. Žao mi je.
Vidio sam generala na odlasku.
Shvatite da mu je teško.
- Ako vam treba po... - Treba mi Pugačev, eto što!
Idem ga onda pronaći. -Kako?
Idem to učiniti pa jednog dana, kad mi bude dosadno,
napisat ću vam dugo pismo o tome kako sam uspio.
Kakva drskost. -Više je stvar prioriteta. Sada vas ostavljam.
Ja odlučujem o tome! -Naravno.
Slobodni ste.
Rekla sam... -Znam, ali niste baš poznati po konciznosti.
Čekao sam ostatak, ali očito ga nema.
Idem ga onda naći.
Zašto su danas svi takvi šupci?
Ovdje sam.
Čekam.
Uvijek sam te ovdje čekala u nadi da ćeš doći.
Osjećaj mi je poznat.
Leptirići u trbuhu, okretanje na svaki zvuk.
Eto me opet.
Ljut si na Petra zbog pomazanja.
S njim su pune ruke posla, što je tebi bilo teško.
Njegova i Katarinina ljubav, poput naše,
povuče te u jedan nezamisliv svijet.
Ali pobrinut ću se za to, obećavam.
Kako mi nedostaje tvoja veličina.
Kao medvjed u šalici čaja.
Kako bismo popunili svaku prostoriju.
Kako nam je koža gorjela, a oči uperene jedno u drugo.
Naši razgovori, naš smijeh...
Naši čudni, goli plesovi noću.
A onda si otišao...
I sve se ispuhalo.
Samo mi dođi.
Jednom.
Da, imaš pravo. Pardon.
Evo, idemo.
Sada ćeš nositi ovo na stopalima četiri sata
i magijom ljudskog tijela
gdje je sve povezano, osim katkad penisa i uma,
probit će ti se do prsa.
Onda ću te ja obrisati
prije nego što ti se tijelo ospe i erumpira.
Vjeruj mi, ne želiš to.
I meni se dogodilo nešto slično
kad sam 17 sati bio zatočen u pradjedovu oklopu.
Duga priča, shvatit ćeš kad napuniš tri godine,
a upozoravam te da je to iznimno teška dob.
Tko si sada ti? -Je li to egzistencijalno pitanje, tata?
Tata? -Doveo sam ti Pavla s 20 godina.
Ajme, jebene ptice.
Lijepo. -Hvala. -Nema na čemu.
Ajme, čini se da si divan.
Svim sam se silama trudio ne biti ti.
Uvijek si me grlio i nudio mi krekere i paštetu.
Shvatio sam da si pravi papak,
a mama te praktički kastrirala, pa sam kao uzor uzeo djeda.
Laskaš mi, ali logično je.
Bit ću velik, izgradit ću ostavštinu!
Ma to! Doista ćeš biti veliki!
- Dobro kažeš, djede! - Da, uvijek sam bio rječit.
Išlo mi je i sa ženama, ratom i izgradnjom velikih gradova.
Pavle? -Čak me nisi ni pomazao.
Mislim stvarno, tko još to radi?
Uzrujan sam, suze mi naviru. -Nemoj. -Mrzim to.
Misli na nešto drugo. Idemo piti, ševiti i planirati!
Trebaju nam žene, alkohol i karte.
Slušaj me, gade mali.
Ja sam te napravio. Bio sam ti dobar otac.
A, da. To povijest pamti. Dobre očeve.
Moram razbiti nešto!
Što je bilo? -Velementov. Volim ga, a umire.
Umire. -Šteta. Debeli gad. -Da. -Sranje.
Smišljao je plan za Pugačeva,
a dođe mi čupav kao divljak koji je upao u jezero votke!
Ajme, baš si slikovita. Jadničak.
Loše mu je, ne može raditi, pa sam mu dala otpust,
ali onda se sjetim da je možda uključen.
- Sve se oko mene vrti! - Jako si uzdrmana.
Mrze me na dvoru i u zemlji.
Ovo s Pugačevom dodatno me uznemirava.
Osjećam u sebi tu opasnost.
Večeras će spaliti još jedan grad,
skupiti još ljudi i oskrnaviti moju lutku.
Ja bih trebao to. -Što?
Voditi vojsku. -Što to govoriš?
Ma savršeno je logično.
Ti imaš sjajne ideje o promjeni i napretku zemlje.
Meni ide nasilje i ubijanje. To je kočilo naš odnos,
ali možda ta školjka u sebi krije pravi biser.
Petre... -Govorim dok mi val genijalnosti prolazi kroz glavu.
- Samo neka prolazi. - Volim kad ga ovo spopadne.
- Probudi mi nadu. - Priličan prozor, priznajem.
Naši su problemi pojedinačno grozni, ali kad ih spojimo, odgovaraju si.
Zato smo si suđeni. Zato smo sudbina!
Ti želiš voditi vojsku?
Vodit ću nas u pobjede, biti poznat kao najbolji vojskovođa!
Bolji i od svog oca! A i Pavao će to vidjeti.
Ovo je tako sjajno da mi se vrti u glavi.
Ne mogu. -Ma možeš.
Ne mogu. Hvala što me podupireš, ali... -Ali što?
Evo ga. Sad će početi plakati i lizati je dolje.
Katarina, zašto ne? -Petre, nemoj, umorna sam. -Zašto ne?
Da ti nisi iskoristio Pugačeva, ovo sada ne bi... -To je sada gotovo.
Ovo je novo. Uništit ću ga svojom vojskom.
Ne. -Ne?
Čekam obrazloženje.
Zbog Švedske. -Molim?
Uprskao si to, prouzročio katastrofu.
Umrli su deseci tisuća, a umrlo bi i više da ja to nisam riješila.
Aha. -Oprosti.
Ne mogu. -Nećeš. Ne želiš.
Da, ne želim.
Molim te, zaboravi to.
Zaboravljeno.
Petar Veliki je tužan.
Stvarno umireš? -Da.
- Tužno. Za Velementova. - Za Velementova.
Tragično. Čovjek poput vas treba umrijeti u borbi.
Kad smo kod toga, kad ti odlaziš, ja bih trebao ući.
Kakva uvreda. Kad imaš takvu krv, naravno da trebaš voditi vojsku.
To je samo posao. -Nije samo posao.
Najbolji posao.
Hrvanje za pobjedu sa suparnikom,
stajanje uz svoje vojnike,
pisanje povijesti vlastitim mačem.
To je ostavština.
I bez uvrede, budući da umireš, ja bih bio sjajan.
Pregazio bih te. -Malo sutra.
Odmah bi nešto uprskao. -Ne bih.
Kao što si uprskao Švedsku. -To si ti uprskao.
- Da zaigramo badminton? - Smetao si vlastitoj, ruskoj vojsci.
Ja sam to znao, ljudi su to znali.
Slabo se ti toga sjećaš, Velementov.
Zbog tebe smo upali u jarak iz kojeg nismo mogli izići.
Jer nisam htio da ljudi bespotrebno umiru.
Imao sam plan. Napad u valovima, zboka, protunapad.
- Bili bi pali samo tako. - Zašto onda nisi to učinio?
- Jer mi je šef idiot! - Ajme, sada shvaćam.
Znate na što se ovo sve svodi?
Ima li veze s tim da želimo ševiti vlastite majke?
Švedska. Jebena Švedska.
Ondje je sve završilo, za sve nas. Za sve nas.
Za tebe, mene, za ovog umirućeg jadnika.
Bilo pa prošlo, zaboravite to. Idemo igrati badminton.
Nije prošlo, još se ruga meni, nama.
Trebamo je vratiti. Njegov plan, tvoje vodstvo, moja zemlja.
Kakva glupost. -Strah te da ne možeš to, debeli?
Hugo, od porculana si. Nemoj da te pljusnem.
Ima pravo. -Nema. -Imam? Imam.
Ajme, sada sam lud. Znam točno što trebamo.
Okupimo vojsku, marširajmo na Švedsku, vratimo je!
To dobro zvuči.
To je za naslovnicu, eto kako zvuči!
Onda bi nešto rekli, zar ne?
Zauzmite utvrdu uz granicu. Dva bataljuna. Napad u valovima.
Iznenadit će se, a nakon toga će preklinjati za milost.
Jeste li čuli? Oni će preklinjati za milost!
- Nisi to očekivao čuti? - Svi smo pijani, mislim da je dosta.
Petre, skini Pavlu mast.
Tako je. -Zamisli njegovo lice kad mu to kažeš!
- Kako će to biti sjajno! - Ajme, da. Laku noć.
Laku noć. Odspavajmo svi jer vjerujem da smo došli do novih spoznaja.
Prestani razgovarati s njim!
Mogao bih ja osvojiti Švedsku. Mogao bih je osvojiti.
Bolje ti je, Pavle.
Lakše dišeš. Bravo za mene.
Ubio bih 12 medvjeda za tebe.
Ubrizgao bih si kugu u vene.
Kako me to gledaš? Znat ćeš da si voljen.
Ali što ako ne budeš znao tko te voli?
Barem sam oduvijek to znao.
Ta-ta.
Pokušajte ne misliti o tome. -O čemu?
Tamo vani milijunima Rusa srca su puna mržnje.
Osjeti se u tami. Raste neka energija.
Hvala na inspirativnom razgovoru.
Velementov je to riješio? -Nije.
Aha. Nezgodna situacija.
Što da radim, Archie?
Ne znam.
E pa, to me sada plaši.
Evo vam naše prljave tajne. Naša je kontrola samo ideja.
Čim oni u nju ne vjeruju ili je se ne boje, gotovi smo.
Doći će i ubiti nas.
Kao u Švedskoj.
Moramo ga nekako zaustaviti.
Crkva daleko doseže.
Vidjet ćemo možemo li ga se dokopati.
Oprosti, znam da si zauzeta. Pavao je dobro.
Baš dobro. Hvala ti.
- Idem u lov na tjedan dana. - Zbog onoga što sam rekla?
Ne, nego jer volim lov.
Oprosti zbog... -Zanemari.
Istina je ključ budućnosti. Imala si pravo.
Idemo. Vratimo Švedsku.
Nađimo se u dvorani.
To je naša tajna, Agnes, dobro?
Ajme, oj!
Dobro, debeli.
Zauzmimo ulice Stockholma.
MEDIATRANSLATIONS