Katarina är en häxa!
Dagen hon kom till Ryssland var en sorgens dag för vårt land.
Fem hål gjorde hon i mig!
Men inte lyckades hon döda Peter den stores son, inte!
Inte en jävla chans, hade hon.
Jag har utsetts av Gud och jag älskar er alla-
precis som Gud gör, vilket vi jämt tjatar om.
Han älskar er mer än stekt vaktel med aioli!
Hon har en svart tunga formad som ett slagträ.
En gång stack hon upp den i rumpan på mig!
Hon ville ta kål på mig, eftersom jag älskar er-
men istället steg jag i er aktning!
Med er hjälp ska jag ta denna kätterska-
och mala hennes ben till gödning åt våra åkrar.
Hon är inte vald av Gud och vägrar att få Paul I krönt.
Han är ättling till Peter den store!
Hon låter bygga en skola och en vaccinationscentral.
Det är ett gift för våra sinnen och kroppar.
Låt oss bränna hela skiten!
Och efteråt...
...kan alla som vill suga Peter III:s stora kuk!
Det skulle du väl gärna göra, eller hur?
Gör bara ditt jobb, Pugatjov.
Den är inte ens lik mig.
- Ögonen är fel. - Inte bara ögonen, Velementov.
Hatfyllda, humoristiska avbildningar brukar vara rätt effektiva.
- Håret är bra. - Nej, det är det inte.
- Vad gjorde de med den? - De bar den runt stan.
Sen tog de den bakifrån och spottade på den framifrån.
- Förlåt? - Bakifrån, sen framifrån.
Tack, jag har förstått.
- Hatar de mig? - De har fel blå färg. Dina är gråare.
- Dina ögon, alltså. - Jag sa ju åt dig att sluta dricka!
- Var jag full just då? - Ja.
Då var det fel tillfälle att säga det.
- Var är Elizabeth? - Jag vet inte.
Vi har ett stort problem.
Fem byar har bränts ner. Han utger sig för att vara Peter!
Han hetsar upp folket, säger att du försökte döda honom-
och hånar dina tyska rötter och ditt hästknullande.
- Han har till och med fem skärsår. - Vad sa du?
Han är Peters dubbelgångare, har jag hört från andra präster.
Är det... Pugatjov?
- Tanken har slagit mig. - Fem skärsår...
- Så många gjorde väl du? - Ja...
Han tog nog illa vid sig.
Vi får fånga honom, krossa honom och spotta kärnorna i havet.
- Jag borde ha bett om ursäkt. - Förlåt?
Han försöker hämnas på mig.
Det är bättre att döda honom först och be om ursäkt efter.
Det här var Peter den stores största skräck:
En skogsbrand som sprider sig som en löpeld.
Om några miljoner bönder vill få bort dig, kan de lyckas.
Om de fick tag i dig skulle du tycka att niddockan kom enkelt undan.
- Bra sagt. - Tänk ut en plan till i morgon bitti.
Eller ska jag be nån av dina män? Petrov, kanske?
Petrov är bara en valp. Jag löser det. Vi ses i morgon bitti.
Klarar han det, tror du?
Han är rätt man för jobbet.
God morgon!
Har det kommit nåt paket? Jag har beställt ett par nya skor.
- Sluta köpa skor, Maxim. - Hela hovet talar om min stil.
- "Maxim-alt" är en referens nu. - Vi är inte gjorda av pengar.
Jag lever storslaget, det är min devis.
Alla pratar om Peters dubbelgångare som viglar upp bönderna.
Hon måste låta blodet flyta med de där idioterna.
- En dubbelgångare? - Det står i dagens pamflett.
Hur som helst... Bli inte arg. Visst är de snygga?
Hmm, fin sälta...
Kryddig... med smak av rova.
- Vad gör du? - Hej, älskling. Paul har kolik.
Måste det firas med att suga tutte?
Det här är hans ammor, men det har du väl knappast koll på.
Jag kontrollerar om mjölken är dålig. Det är den, så ni får sparken.
Lakrits, du kan stanna. Kocken kan göra pannacotta på din.
En stor Katarina-docka! Är den till Paul?
Nej! Pugatjov är i krokarna och viglar upp folket.
De bygger niddockor som de...
...gör saker med. Titta!
Pugatjov? Jag undrade nästan vad som blivit av honom.
Ja, nästan. Vi är såna monster.
- Vi borde be om ursäkt. - Han är inhyrd som dubbelgångare.
Det ingår att bli knivskuren för att skydda sin älskade regent.
Med sina fem sticksår är han en utmärkt medarbetare.
Han verkar knappast glad över det.
Han bygger upp en bondearmé och bränner byar i ditt namn.
- I mitt namn? - Ja.
Så folket tar till våld för min skull?
Ja... Mot mig.
- Blir du rörd av det? - Folket älskar mig.
Det är inte det som är poängen!
Varför hatar de mig, när jag vill förbättra deras liv?
Till skillnad från dig, som inte ägnat det en tanke!
Jag har fin kemi med folket. Det har inte du.
Du måste förgöra honom. Låt inte oron få fäste i Ryssland.
Eldsvådor i eget hem måste kvävas, som pappa brukade säga.
Velementov ska tänka ut en plan.
- Jag måste ta hand om Paul. - Självklart. Stackars Paul.
Seså... De älskar pappa. De älskar fortfarande pappa.
Åh, jättebra.
- God morgon. - Pugatjov!
- Det är ditt verk. - Är det inte otroligt smart?
Jag är väldigt stolt...å Guds vägnar. Inget ego här, inte.
- Vad håller du på med? - Jag är mig själv.
- Jag tjänar Gud och utövar min gåva. - Jag är inte insyltad i det här.
Inte mer än du redan är, kära medbrottsling.
Nehej, du! Jag kanske berättar allt för henne.
- Det är du för lojal för. - Lita inte på det. Alla har en gräns.
Slappna av. Hon är i underläge nu.
Hon är livrädd för ett uppror. Regenter vill vara älskade av folket.
Men folket gör niddockor av henne!
- Hur sa? - Ryska bönder är bra på hantverk.
- Vi ska göra henne desperat. - Säg inte "vi".
Och när hon är vettskrämd, då kliver jag in och räddar henne.
Jag gör mig av med Pugatjov.
Hon börjar lyssna på mig och Paul blir regent.
Vi får en enda kyrka och hennes förändringar blir inte av.
Jag ska skapa ett skräckhus som jag kan riva när jag vill.
Hon ska få en påminnelse om vem det är som folket älskar.
Nu kommer en paus för applåder.
- Jag hatar dig. - Oroa dig inte.
Vi spelar henne som ett instrument och i slutet blir alla vänner.
Jag drömde att vi badade bubbelbad och att jag tvålade in henne.
Det är information som jag varken önskar eller behöver.
- Det kommer att funka. - Tack vare mig... och Gud.
Vi går hand i hand och dansar för allas bästa.
Älgkött! Helt ofattbart... Jämt ska det vara älg.
Varför lyder de mig inte?
Sluta titta på kronan! Vi har arbete att göra.
Idag ska det ske. Velementov har rätt.
- Idag? - Ja, idag.
Var var du i morse? Du missade min våldtagna niddocka.
- Jag tog hand om fjärilarna. - Så du är inte sur över kröningen?
Det är mer ett ursinne som kommer och går...
...men just nu har det gått. Jag står på din sida.
Du måste hjälpa mig.
Det bränns byar och folket hetsas till uppror.
- Jag hörde om Peters dubbelgångare. - Det är Pugatjov.
Pugatjov? Det är ingen politiker, utan ett vilddjur.
"En bra medarbetare", sa Peter.
Hur kan han gå från det till att bli revolutionär?
Jag knivhögg ju honom. Han verkar vara den sorten...
- Som dödar dig och säljer kläderna. - Ja!
- Så... - Han kanske har en ny chef.
- Ja, jag tänkte på det. - Åh, ett mysterium att lösa.
Vad spännande! Med lite hjälp kan vi röka ut dem.
Allvarlig kolik och antagligen lunginflammation.
- Jag avskyr att se honom lida. - Jaså?
Jag gillar att se folk lida. Det hetsar upp mig.
Jag valde mellan att bli läkare eller torterare.
- Tortyr ger inte pengar eller status. - Så sa min far också.
Salpeter, rabarber och kvicksilver. En bieffekt kan vara gallsten.
- Gallsten? - Ja, då blir bajset som gåslever.
Äsch, jag botar honom själv med en gammal läkebok.
Oroa dig inte, Paul.
Pappa ska bota dig.
- Skit också. - Så kan man sammanfatta det.
- Hej, pappa. - Hej på dig, du.
- Vilade inte du i frid? - Jo, fram till nu.
Du har tagit över mina rum-
slagit sönder ett tusenårigt rike och ammat framför ögonen på mig.
- Jag... - Jag är här för att hjälpa dig.
Jag behöver ingen hjälp. Jag är förnöjsam.
Förnöjsam är språkets fulaste ord. Ingen man är nånsin förnöjsam!
Man kan alltid få mer! Och efter det finns ännu mer att få.
- Det är mitt motto. - Jag vet... Men folket älskar mig!
Det spelar väl ingen roll. Vet du vad det värsta är med att vara spöke?
Pappa, jag kan inte jämt få mer och mer...
Att inte kunna ge min son stryk. Vilket misslyckande som far.
- Jag behöver inte stryk. - Jag har en idé.
Slå dig själv över ögat. Hårt.
Det ska låta som när man biter i ett syrligt våräpple.
- Kom igen! - Nej.
- Låter du din pappa vänta? - Nej, jag...
Ger du dig av då?
Ja, det gör jag... Om ljudet är tillfredsställande.
Om det får dig att döda din fru, få din son krönt-
och sätta på ammorna, då kan jag vila i frid.
- Jag måste bota Paul. - Paul...?
- Han har kolik. - Strunt i det.
Folket älskar mig!
- Vem bryr sig? Du gav bort allt. - Dra åt helvete!
- Agnes! - Jag vet att jag sa nej förut.
Men nu darrar jag av lust.
Ikväll går jag ut i skogen och låter ödet avgöra.
- Vad menar du? - Hittar du mig, får du sätta på mig.
J-jag måste ta f-fram en p-plan.
Lär dig att känna igen ett tillfälle. Du missade det i Sverige.
Jag p-planerar för P-pug...
Okej, här har vi nåt, Paul... Då börjar jag.
Jag vill ha en kung som vittne. Du får duga.
- Tack för din vänskap. - Herrejävlar... Nej!
Är det för nära soffan? Jaså, Paul är här.
Du är en bra far. Flytta på honom, så att han inte blodas ner.
Se på honom. Världen jag lämnar efter mig får mig att gråta.
- Vad är det för fel? - Men lämna er måste jag.
De envisas med att ha älgkött i köttbullarna.
Det är för fränt, men ingen bryr sig. Jag är ingen kung.
- Jag ska prata med dem. - Du är inte heller kung!
Be din fru att prata med dem, när hon har slutat ruinera riket.
- Så du har en dubbelgångare? - Jajamensan.
Han kan skapa revolution. Bönderna älskar mig.
Då skulle du bli historisk, nåt du knappast är hittills.
Lite artighet kräver jag, hur dum du än må vara.
- Kungar ska inte ljuga för varandra. - Folket älskar mig!
- Din jävel. - Nämn en sak som du åstadkom. En sak!
- En stor klocka beställdes... - Ding-dong för klockan.
Katarina blir legendarisk. Du blir ihågkommen som en toffel.
Tyst, annars laddar jag pistolen åt dig.
Skjut dig, du också! Vi är lika illa båda två.
Sätt pipan i munnen på mig och låt Paul trycka av!
- Paul, den livegne. - Hur vågar du?
Inte är han krönt än? Då är han livegen.
Vi uppfostrades till män, men blev vulvor med händer.
Jag borde döda dig, för Pauls skull, och sen mig själv.
Farväl!
Helvete också!
Farbror Hugo... Han är rolig, han.
Tänk inte på det han sa, det var bara lögner.
- Jag älskar dig. - Är du full, Vinodel?
Jag är hög på kokain och doften av sex från ditt sköte.
Vad gulligt. Vi ligger för ofta, det förvrider hjärnan på dig.
- Jag tittade på dig i många år. - Sjukt, men spännande.
På Peter den stores dagar... Jag dödförklarade honom.
Du bar honom genom salarna för att skaffa hjälp.
- Ja. - I många år...
...såg jag hur du vägrade släppa honom.
Nu säger jag: "Släpp honom och plocka upp mig."
Han är död, men inte jag... Det handlar inte bara om sex.
Jag är en vetenskapens man. Nyfikenheten leder mig.
Jag vill lösa mysterier och du är ett livslångt sådant.
Du är en märklig man. Gå nu, jag har saker att stå i.
- Så här dags? - Ja.
Vilket mysterium... Det lockar mig.
Vi kommer att brännas till aska. Det är bäst att ringa i klockan.
- Är det en övning? - Jag vet inte.
Jag var mitt i en dröm om Katarina.
- Det var jag också. - Jaså? Konstigt...
- Det händer mig ofta. - Ja... Mig också.
- Vi behöver fler hinkar. - Spring, bara!
- Vad gör ni? - Det är ingen fara.
Vi är bara ute och letar efter fakta.
Vi börjar med Georginas rum, sen tar vi Archies.
Varför blir det så här igen?
Åt fanders med det här!
Vem hade anat att George ens kunde skriva?
Hon skriver faktiskt passionerat om mig och våra mål.
- Jaså. - Bara till sig själv...
- Vad har du på dig? - Smolnys rock.
- Nå? - Ingenting.
Förutom att han har bett tjänsteflickorna att sätta på honom.
- De sa nej. - Alla utom Petra.
Smolny... Att han alltid ska be om att bli påsatt.
- Vems rum tar vi sen? - Arkadys och sen Archies.
- Jag hatar dig. - Det är omöjligt.
Jag har räddat dina Pugatjov-grejer.
- Hon går igenom hela huset! - Tack.
- Kära medbrottsling... - Du driver mig till vansinne.
Agnes... Har du nånsin sett en Caravaggio?
Ljuset som strålar över dig är som...
Men han målade aldrig nåt som var lika vackert.
Jag vill känna dina läppar mot mina, bara en enda gång.
- Ska vi...? - Ja, tack.
Inte här... Vid floden.
- Ingenting. Borde det lugna mig? - Nej.
Har ursinnet kommit eller gått?
Du har väl inte släppt Pugatjov lös? Du ska ju ha legat med honom en gång.
Han var väldigt oartig. Han bad om fyra rubler och en vaktel.
Nej, jag har inte gjort nåt. Vi må vara oense, men vi dör ihop.
Bra tänkt, däremot. Du börjar bli så mörk i sinnet.
- Hurra. Vi klarar av vem som helst. - Självklart.
Jag ser det som mitt öde att bli den mest älskade-
och längst sittande monarken i Ryssland.
Satsa på längst sittande.
Var är han? Jag står inte ut längre.
Nånting åt mig, nånting för Sverige.
Alla hatar mig.
Jag kan inte hjälpa dig, eftersom jag är älskad.
Du var avskydd och kass på ditt jobb.
- Du överdriver. - Ja, men det jag säger är sant.
Varför är de arga, när jag har rätt? Och tänk om...
Tänk om de stormar slottet, bränner dig på bål-
och slänger kroppen till de hurrande massorna?
- Det hände ju i Sverige. - Ja.
Du kan alltid ge tillbaka det till mig.
- Hur sa? - Folket älskar mig.
Då skulle de lugna sig. Hitta Pugatjov...
- Är det du som ligger bakom allt? - Var inte dum.
Du sa ju att Pugatjov var "en bra medarbetare"?
Elizabeth säger att nån måste ligga bakom det.
Ledarskapet gör dig paranoid. Du ser monster överallt.
Pappa sov bara en timme om natten, så rädd var han för folk.
Ja, du har nog rätt... Allt är lugnt. Jag är bara stressad.
Elizabeth hittar förrädaren. Velementov har en plan.
Det blir slutet på Pugatjov.
- Inget "förlåt"? - Gå ner på mig.
Där bytte du ämne snabbt, men jag säger inte emot.
Jag måste slappna av och samla mig lite.
Det ordnar jag.
Hon ser förnöjsam ut.
Men det är klart att hon är, hon har ju allt hon önskar.
- Var är jag? - Det är morgon.
- Vad hände? - Du är sen till mötet.
Mötet?
Min plan!
- Archie! - Vilken vänlig ton...
Sist vi sågs försökte du slå ner mig.
Dessutom har han inte lyckats få sin son krönt.
Gud ser på och han är mycket missnöjd.
Ett enkelt "hej" hade räckt.
Finns spöken och hur blir man av med dem?
Ser jag ut som en byhäxa?
Det är din plikt att hjälpa Guds utvalde.
Vad sa spökena?
Skit i det, du. Hur blir jag av med dem?
Genom exorcism, eller så gör du som de säger.
Du kan också spjärna emot tills saken inombords dör ut-
men om de är sända av djävulen vill de ta död på dig. Stå emot.
Det var ett komplicerat svar.
Det är en komplicerad fråga. Guds outgrundliga vägar...
- Och om det var pappa? - Peter den store?
Då gör du som han säger, såklart.
Det där var inte till hjälp!
Faster? Jag behöver din hjälp.
Vill du försöka få din son krönt? Nej, det misslyckades vi ju med.
Kan vi lägga det bakom oss? Pappa är tillbaka.
- Jaså, hur verkar han? - Arg.
Du måste säga åt honom att lämna mig ifred.
Han var skarp i tonen, vilket tynger mitt sinne.
Huvudet känns som en kanonkula-
eller som att det föll genom vatten. Pratar du med honom?
- Vad är det? - Jag ville inte säga nåt.
Det vore grymt, så som du känner dig.
Nu måste du säga nåt, så säg nåt nu.
- Jag älskar dig, men... - Det här bådar inte gott.
Jag hade låga förväntningar och gav dig mycket kärlek-
men inte ens det gav nåt resultat.
Det där var hårt... Men så verkar alla känna idag.
Du låter vem som helst rista in sitt namn i historien.
I blod, dessutom.
- Släpp det, har jag ju sagt. - Det kan jag inte!
Framtiden är ingen plats vi reser till när vi är redo.
Det är en hosta i hennes bröst eller gift i blodet.
Nån som bränner byar, bönder som fått nog...
Säg inte åt mig vad jag ska göra med min son.
Så, pappa... Pratar du med honom?
Givetvis.
Min kärlek till dig är en våg som spolar undan allt annat.
- Du är som en son. - Du är den mor jag aldrig haft. Tack.
Använd ord som de här:
"Det är andra tider. Du är död. Du har missbedömt din son."
"Det är som en bok på ett språk du inte förstår."
"Du förstår inte, men det är en jättebra bok."
Bara några hållpunkter... Tack!
- Jag är här! - Generalen?
- Jag är sen. - Jaså, är det så?
Vilken kuggfråga. Jag har en plan!
Det tror jag säkert, men nu går vi hitåt och vilar lite.
Hur låter den här planen?
Jag går in i ditt ställe och säger: "Självklart är han inte sen."
"Han föll från en arg häst när han räddade barn från en hök."
"Han slog i huvudet och ligger medvetslös i sitt rum."
Under tiden sätter vi dig i bastun-
och låter iglar suga ut all alkohol ur kroppen på dig.
Du kommer säkerligen att svimma, bara för att vakna uppfriskad.
Det rena blodet porlar i ådrorna-
och uniformen luktar inte längre som en bocks arsle.
Eller vill du gå in och försöka?
- Dra åt helvete. - Gå in och försöka, alltså.
Ur vägen. Här är jag!
- Du är sen. - Förlåt.
- Full är du också. Lysande. - Jag är ryss.
Jag föddes full. Det påverkar inte min kapacitet.
Sitter det knivar i bordet?
- Ser jag i syne som vanligt? - Jag satte dem där.
Det är för dramatikens skull, för att se alla brända byar.
Dra ut dem, så sticker vi dem i hans...
Vad i helvete...?
Du skulle komma i tid, med en plan och i nyktert tillstånd.
Jag kan bocka av nästan allt på listan.
- Jösses! - Jag har en uppdatering.
- Ytterligare en. - Skit också!
Det räcker! Kan du hindra honom från att bränna ner Ryssland?
Min plan... Var är den?
Vi skickar massa soldater...
Vi går från hus till hus och sparkar sanningen ur folk.
När vi hittar honom hugger vi huvudet av honom.
Och hur ser tidsplanen ut för sparkandet?
Den lilla jäveln kommer att sluta död och begraven.
- Hurra! - Ut med er, allihop. Genast!
- Vad tusan har det tagit åt dig? - Kan vi sätta oss?
Du kan inte välja nåt framför flaskan. Inte ens mig!
Inte ens Ryssland!
Säg nåt, Velementov.
Ursäkta mig... Förlåt, ge mig några minuter bara.
Det har varit en lång natt. Jag måste samla tankarna.
Ett bad vore skönt. Jag är strax tillbaka.
Det kvittar. Jag tror inte att du klarar det.
Klart jag gör! Jag kan hitta honom i sömnen.
- Inte bara hitta. - Döda, då!
Hänga upp honom i... Slå honom tills han...
Tills han gråter... blod.
- Jag hostar det, han ska gråta det! - Herrejävlar...
Katarina... Han är...
Jag är här nu.
Nej, det är du inte. Du behöver vila.
- Nej, det gör jag inte. - Nån annan kan ta över.
- Nån annan får leda armén. - Du kan inte ta den från mig.
Inte nu... Du försöker bara straffa mig.
Jag styr landet. Jag räddar mitt regentskap.
Se det som en tjänst.
Du är så trött och sjuk... och så gammal.
Ta inte den här ifrån mig!
Den är som min hud, Katarina! Den är som min hud...
Jag behöver män som är hela. Jag är ledsen.
Så generalen får gå. Han har det kämpigt, förstår jag.
- Ska vi... - Ni ska hitta Pugatjov!
- Då ordnar jag det. - Hur då?
Jag sköter det, helt enkelt.
En dag skriver jag ett brev och berättar hur det gick till.
- Uppstudsigheter... - Snarare prioriteringar. Ursäkta mig.
- Jag bestämmer när du får gå. - Givetvis.
Du kan gå.
- Jag sa... - Jag vet.
Du brukar inte vara kort och koncis, så jag väntade på fortsättningen.
Om det inte finns nån, går jag och hittar honom.
Varför är alla såna idioter idag?
Här är jag.
Jag väntar.
Jag har alltid väntat på att du ska visa dig här.
Det känns bekant...
Jag har fjärilar i magen och hoppar till för minsta ljud.
Så där, ja.
Du är arg på Peter för utnämningen.
Han är jobbig.
Ung och svår att tygla...
Hans och Katarinas kärlek drar in dem i en helt ny värld.
Men jag ska se till att det blir gjort.
Jag saknar din storhet.
Som en björn i en tekopp...
Vi fyllde upp rummet.
Huden som lågade, våra blickar på varandra...
Alla samtal, alla skratt...
Våra konstiga nakendanser mitt i natten.
Sen försvann du...
...och allt krympte ihop.
Kom, är du snäll.
Bara en enda gång.
Ja, du har rätt. Ursäkta.
Då ska vi se...
Det ska sitta kvar på foten i fyra timmar.
Där gör kroppens magi att allting binds samman.
Allt förutom penis och hjärna. Nåväl, sen når det bröstet-
och måste tvättas av innan du får brännande, variga blåsor.
Det vill vi ju undvika.
Jag fick det en gång, när jag fastnade i farfars rustning.
Du kommer att fatta när du fyller tre.
Det är för övrigt en riktig prövning, ska du veta.
- Vem fan är du? - Är det en existentiell fråga, pappa?
- "Pappa"? - Jag tog med Paul, 22 år.
Jävla fåglar!
- Snyggt! - Tack.
- Ingen orsak. - Du verkar toppen.
Jag strävar efter att inte bli som du.
Du skulle alltid kramas och mata mig med gåslever på kex.
Jag insåg att du var en fegis som mamma kunde köra med-
så jag tog farfar som förebild.
- Smickrande... och logiskt. - Jag ska bli historisk!
En jäkla tsar. Den store är tillbaka!
- Den var bra! - Jag har alltid haft lätt för ord.
Och för kvinnor och krig och för att bygga fina städer.
- Paul... - Du fick mig inte ens krönt.
Vem tusan gör nåt sånt?
Nu blir jag ledsen, jag som hatar tårar.
Äsch, fokusera på det roliga. Kvinnor, sprit och kartor!
Hördu, din lilla skit. Jag var en bra far.
Visst, det är så historien minns dig. En bra far...
Jag måste ha sönder nåt!
Vad har hänt?
Velementov... Jag älskar honom, men han är döende.
- Är han? - Vad synd. Den tjocke jäveln...
Ja... Han skulle presentera en plan gällande Pugatjov-
men verkar ha våldtagits av skogen och drunknat i vodka.
Det är en talande bild. Stackars jävel.
Han kunde inte jobba, så han entledigades.
Tänk om han var inblandad i hela grejen mot mig?
- Du verkar skakad. - Hovet och folket avskyr mig.
Den här Pugatjov-grejen har skakat om mig.
Jag känner faran. Ikväll lär han bränna ner en by till-
samla fler människor och göra onämnbara saker med min docka.
- Jag borde göra det. - Vad då?
- Leda armén. - Vad pratar du om?
Det vore logiskt. Du är nytänkande och utvecklar landet-
medan jag är bra på våld, vilket skapar problem i vår relation.
Men det kan vara ett ostron... för att inte säga en pärla!
- Peter... - Jag känner mig som en snillrik våg.
Den rullar genom huvudet på mig och kan inte stoppas.
Jag älskar när de är oense. Det ger mig hopp.
Ja, det är nåt att se.
Själv är problemen hemska, men med dig sammanfaller våra behov.
Det är därför du och jag är ödet. Vi är menade för varandra!
- Vill du leda armén? - Ja, mot stora segrar.
Jag ska bli en stor militär ledare. Bättre än min far!
Paul ska få se!
Det är så briljant att jag blir yr i huvudet.
- Det går inte. - Varför inte?
- Jag uppskattar omtanken, men... - Vad är det?
Nu börjas det... Snart gråter han.
- Varför inte, Katarina? - Sluta, Peter. Jag är trött.
- Varför inte? - Om du inte hade använt Pugatjov...
Glöm den gamla historien. Jag ska ta kål på honom med min armé.
- Nej. - Nej? Du får nog allt förklara dig.
- Förklaringen heter Sverige. - Hur sa?
Du misslyckades totalt.
Tiotusentals dog och jag fick rädda hela situationen.
- Men... - Jag är ledsen.
- Jag kan inte. - Du vill inte, menar du.
Du har rätt, jag vill inte. Släpp det, är du snäll.
Det är släppt.
Peter den store är ledsen.
- Är du döende? - Ja.
Trist... För Velementov!
- För Velementov. - Såna som du ska dö i strid.
Med det sagt, är det dags att jag tar din plats.
Det är en förolämpning.
Nån med ditt blod är en självklar ledare för armén.
- Det är bara ett jobb. - Nej, det är det inte.
Det är världens bästa jobb.
Gå segrande ur kampen... Stå sida vid sida med männen...
Skriva historia med svärdseggen...
Man blir odödlig.
Jag skulle vara lysande på det, mycket bättre än vad du var.
Jaså, det tror du? Du skulle förstöra allt på en minut.
- Nejdå. - Sverige var ett fiasko.
- Sverige-fiaskot var ditt fel. - Badminton, nån?
Du kom i vägen för Ryssland! Både jag och männen visste det.
Din minnesbild är helt förvrängd, Velementov.
Du satte oss i skiten och lyckades inte lösa det.
Jag ville inte att fler män skulle dö i onödan.
Planen gick ut på att anfalla från sidorna-
och ta deras flanker. De skulle ha kollapsat!
- Varför gjorde du inte så, då? - För att min chef var en idiot.
Nu fattar jag. Vet ni vad det handlar om?
Nåt om att vilja ligga med våra mammor?
Sverige...
Sverige, för helvete.
Det var där det tog slut, för oss allihop.
För oss... allihop.
För dig och mig och den här döende gubbstrutten.
Det hör till det förflutna. Nu spelar vi badminton!
Det hör inte till det förflutna. Det hånar oss fortfarande.
Vi borde ta tillbaka det.
Hans plan, ditt ledarskap, mitt land.
- Löjligt... - Är du rädd för att misslyckas?
Du är en porslinsdocka, Hugo. Jag borde kasta dig i väggen.
- Han har rätt. - Nej.
- Har jag? Ja, det har jag. - Det sprakar om mig.
Jag vet vad vi borde göra.
Vi sätter armén i rörelse och tar tillbaka Sverige!
Det skulle skriva historia. En rejäl rubrik, ingen fotnot!
Det skulle tysta dem!
Vi tar gränsfortet med två bataljoner som attackerar i vågor.
De kommer att bli så omskakade att de bönar om nåd!
De kommer att be dig om nåd, hörde du det?!
Lägg av, alla är berusade. Det är dags att sova.
- Peter, du måste byta på Paul. - Ja, du har rätt.
Föreställ dig hans min när du berättar för honom!
- God natt. - Ja, vi borde sova på saken.
Vi har gjort stora genombrott ikväll.
Sluta prata med honom!
Jag kan erövra Sverige... Utan problem!
Du verkar må bättre, Paul. Bra jobbat av mig.
Jag skulle kämpa mot björnar för dig, eller spruta in pest i blodet.
Vad betyder den där minen? Du vet att du är älskad.
Men kanske vet du inte av vem?
- Det vet i alla fall jag. - Pappa.
- Försök att inte tänka på det. - På vad då?
Alla miljoner ryssar som avskyr dig med hela sitt hjärta.
Man kan känna hatet växa i mörkret. Nåt håller på att byggas upp.
- Tack för dina uppmuntrande ord. - Har Velementov allt under kontroll?
- Nej. - Ajdå...
Det var en olycklig vändning.
Vad ska jag göra, Archie?
- Jag vet inte. - Hm... Det svaret skrämmer mig.
Den fula hemligheten är att vår makt bara är en idé.
Så fort folket slutar tro på den, är det kört för oss.
Då skär de halsen av oss. Kalla det Sverige.
Vi måste få stopp på rörelsen.
Kyrkan når långt. Vi ska nog lägga vantarna på honom.
Förlåt, jag vet att du är upptagen. Paul mår bra.
Åh, vad skönt. Tack.
- Jag ska jaga i en vecka. - På grund av det jag sa?
För att jag gillar att jaga.
- Förlåt. - Ingen fara.
Sanningen är nyckeln till framtiden. Du hade rätt.
Nu tar vi tillbaka Sverige! Vi ses här utanför.
Inte ett ord till nån, okej?
Nu jävlar...!
Nu drar vi, din tjockis. Vi ska pissa på Stockholms gator.
Text: Helene Parmbäck Iyuno