Katarina je čarovnica!
Dan, ko je prišla v Rusijo, je bil mračen dan za našo državo.
Petkrat me je zabodla!
Toda ali ji je uspelo ubiti sina Petra Velikega?
Tako je! Nikakor!
Izbran od Boga, da vladam naši veliki državi in vas vse ljubim.
Tudi Bog vas ljubi, nenehno govoriva o tem.
Ja, ljubi vas bolj kot pečene jerebice in aioli omako.
Ona ima črn jezik v obliki netopirja.
Enkrat mi ga je potisnila v rit!
Skušala me je ubiti, ker sovraži mojo ljubezen do vas,
a sem se namesto tega vzdignil!
Z vašo pomočjo bomo strmoglavili to krivoversko mrho
in svojo zemljo pognojili z njenimi zmletimi kostmi!
Bog je ni izbral, kot je mene, in ona noče dati oblasti Pavlu I.,
ki je kri Petra Velikega!
V tem mestu gradi šolo in cepilni center!
Strup za naše ume in telesa!
Požgimo to sranje!
In potem...
Se postavimo v vrsto, da ga povlečemo Petru III.
Verjetno želite biti prvi v vrsti.
Samo opravi svoje delo, Pugačev.
VELIKA
ŠVEDSKA
- Sploh mi ni podobna. - Oči niso enake.
Ne samo jebene oči, Velementov.
Menim, da so te lutke tradicionalno narejene za ponižanje.
V tem primeru je dobra. Lasje so lepi.
Ne, niso. In kaj delajo z njo?
Z njo paradirajo po mestu.
Po vrsti jo nategnejo v rit in ji pljuvajo v obraz.
- In obratno. - Kaj?
- Nategnejo v obraz in pljunejo... - Ja, razumem, hvala.
- Me sovražijo? - To je napačna modra.
Vaše so kristalno modre. Oči.
Prekleto, Velementov, rekla sem, da manj pij.
- Sem bil takrat pijan? -Ja. - Povedali ste mi v napačnem trenutku.
Kje je Elizabeta? -Ne vem.
Velikansko težavo imamo.
Pet mest so požgali do tal.
Ta človek se izdaja za Petra in hujska drhal.
Govori, da je pobegnil, ker ste ga hoteli ubiti.
Blati vaše nemško poreklo in trdi, da občujete s konji.
Očitno ima celo pet vbodnih ran.
Kaj? -Zelo prepričljiv Peter je.
Tako poročajo tisti, ki so ga videli. Zelo mu je podoben.
Je to... Pugačev?
Pomislil sem na to. -Pet vbodov. Toliko ste mu jih zadali? -Ja.
Ni mu bilo všeč.
Moramo ga najti, zmleti, ožeti in vreči v morje.
- Morala bi se mu opravičiti. - Kaj? -Prosim?
Očitno gre za maščevanje.
Najprej ga bomo ubili, potem se opravičite.
Tako vam bo prej oprostil.
Največji strah Petra Velikega je bilo natanko to.
Podpihovanje ognja, ki vodi do požara.
Milijoni kmetov verjamejo, da vas lahko ubijejo.
In lahko vas, a v primerjavi s tem, kar bi vam naredili,
so dogodivščine te lutke prava milost.
Tako je, Velementov.
Do jutra pripravi načrt.
Ali pa zadolži svoje narednike. Morda Petrova?
Petrov je še zelen. Zmorem to.
Se vidimo zjutraj.
- Mislite, da je zmožen tega? - Nedvomno je pravi za to nalogo.
Jutro.
Je paket prispel? Nove čevlje pričakujem.
Nehaj kupovati čevlje, Maksim.
Na dvoru se govori o mojem slogu.
- "Maksimovski" je postala fraza. - Nimava neskončno veliko denarja.
Živim razkošno. Takšen sem.
In ves dvor govori o tem tipu, ki se izdaja za Petra.
Hujska kmete. Morala bi poklati te pizdune.
- Izdaja se za Petra? - Tako piše v časopisu.
Ne jezi se, toda ali niso osupljivi?
Slano.
Pikantno. Okušam repo.
Kaj delaš? -Draga. Pavel ima krče.
In to praznuješ s sesanjem dojk?
To so njegove dojilje.
Očitno tega ne veš, a preverjam, ali je krivo njihovo mleko.
In je. Vse ste odpuščene.
Pravzaprav, sladki koren, ti ostani. Iz tvojega bomo napravili panakoto.
O, velika lutka Katarine!
Za Pavla? -Ne!
Pugačev ustvarja nemir v regijah,
izdeluje te lutke, s katerimi nato...
Delajo stvari. Glej!
Pugačev. Pizdun!
Spraševal sem se, kaj je z njim. A ne najbolj zavzeto.
Tako je, sploh nisva pomislila nanj.
Pošasti sva! Morava se opravičiti.
Jebeš to! Najel sem ga kot dvojnika.
Vedel je, da mu lahko prerežejo grlo ali jajca v katerem koli trenutku
in to bi mu moralo biti v čast.
Pet vbodov pomeni, da je bil odličen uslužbenec.
Očitno ni zadovoljen.
Vojsko kmetov hujska proti meni.
- Požiga mesta in se izdaja zate. - Zame?
Tako se zdi. -In ljudje se nasilno upirajo zame?
Ja. Proti meni.
- Te je to res ganilo? - Ljubijo me.
Kristus! Ne gre za to.
Kako lahko sovražijo mene, če jim skušam le izboljšati življenja,
in ljubijo tebe, ki sploh ne misliš nanje?
Kemija. Imam vez z ljudmi, ti pa ne.
Uničiti moraš njega in vse ob njem.
Ne dopusti, da se v Rusiji pojavijo težave.
Ogenj v lastni hiši se ne sme razplamteti, kot je govoril oče.
Ja, vem. Velementov snuje načrt.
- Rešiti moram Pavlove krče. - Seveda. Ubogi Pavel.
Pavel, radi imajo očka.
Še vedno imajo radi očka.
O! Ja, krasno.
Jutro.
Pugačev! To je tvoje maslo.
Kaj ni prekrasno?
Ironija, humor. To je moj svetli trenutek.
In vse za Boga, ne za moj ego.
Kaj delaš? -Sijajen jaz sem. Služim Bogu, uporabljam svoj dar.
Nisem vpletena v to.
Le da veš za to, torej si. Zato, tiho. -Ne, ne, ne.
Zakaj se spet to dogaja? Povedala ji bom.
Preveč vdana sva za to.
Ne zanašaj se preveč na to. Vse ima svojo mejo.
Sprosti se. Zdaj ni več v prednosti in prestrašena je.
Upor! Vladarji menijo, da so bogovi in da jih bo ljudstvo oboževalo.
A jih ne. Izdelujejo lutke za posiljevanje.
Kaj? -Ruski kmetje so strastni in spretni rokodelci.
- Bistvo je, da jo narediva obupano. - Ne, ne govori v dvojini, ker je ni.
Ko bo zares obupana, nastopi vznemirljivi rešitelj, jaz!
Rešil jo bom, se pogodil in se znebil Pugačeva.
Bolj me bo poslušala.
Pavel bo maziljen.
Cerkev je le ena. Upočasnila bo spremembe.
Jaz pa bom zgradil malo hišo strahov,
ki jo lahko odprem, kadar me je volja.
Ona bo vedela, kdo ima moč nad ljudskimi srci.
- Zdaj bom predahnil za zaslužen aplavz. - Sovražim te.
Ne skrbi, to se bo čudovito izšlo,
vsi bomo prijatelji.
Sanjal sem, da sem z njo v kopeli.
Neumorno sem jo milil.
Veliko informacij, ki jih nisem ne hotela ne potrebovala.
Delovalo bo. -Ko sva z Bogom skupaj, pleševa za dobro vseh.
Meso losa! Nepredstavljivo. Severni jelen! Rad imam jelena!
Zakaj me ne ubogajo?
Nehaj si ogledovati krono, delo imava.
Mislim, da je čas. Velementov je pripravljen. -Danes?
Danes.
Kje si bila zjutraj? Nisi videla moje lutke za posiljevanje.
Ogledovala sem si svoje metulje.
Se torej ne kujaš zaradi posvetitve?
Prej bi rekla, da sem besna. A le občasno.
A zdaj, ko te vidim, nisem. Izkoristi svoj trenutek.
Potrebujem tvojo pomoč. Ljudje požigajo mesta.
- Pripravlja se upor. - Slišala sem. Zaradi lažnega Petra.
Pugačev je ta lažni Peter.
Pugačev? On ni sposoben takšne politične igre.
Peter pravi, da je dober uslužbenec.
Kako je torej postal revolucionar?
Če bi ga jezilo, da sem ga zabodla, bi me verjetno...
Zabodel, posilil in prodal tvojo obleko. -Ja.
- Zato... - Morda ima novega delodajalca.
Tudi jaz sem pomislila na to.
Treba je rešiti uganko. Kako zabavno.
Z malo pomoči ju morda lahko razkrijeva.
Močni krči. In rekel bi, da ima tudi vnetje pljuč.
Trpim, kadar je v bolečinah.
Res? Meni je všeč, ko ljudje trpijo.
To me vznemirja. Zato sem postal zdravnik.
Druga izbira je bilo mučenje.
- A je delo nestalno in ima slab ugled. - To je rekel tudi oče.
Kalijev nitrat, rabarbara in malo živega srebra.
Krasno. -Stranski učinki, zaspane oči in putika.
- Putika? - Ja. In mehko blato.
Odjebi. Sam ga bom pozdravil.
Pregledal bom knjige svoje stare dojilje.
Brez skrbi, Pavel. Očka te bo pozdravil.
Jebenti.
Ja, se strinjam.
- Zdravo, očka. - Ja, zdravo.
ne bi moral počivati v miru?
Saj sem, a si zavzel moje prostore, prekinil družinski rod,
uničil tisočletno zapuščino in se dojil pred mano.
Jaz... -Bistvo je, da si v težavah in očka je priskočil na pomoč.
- Ne potrebujem pomoči. - Zadovoljen sem. -Zadovoljen?
Kako grda beseda. Pravi moški nikoli ni zadovoljen.
Vedno obstaja nekaj več in tudi to ni dovolj.
Na srečo obstaja še več od tega, največ! Moje geslo.
Spomnim se. Toda ljudstvo me ima rado.
Pa kaj? Radi gledajo prašiče, ki se naskakujejo v snegu.
- Kaj je najhuje pri tem, da sem duh? - Da si mrtev in ne moreš vzeti še več.
Ja, in ko bi moral pretepsti sina, ga ne morem.
- Počutim se kot slab oče. - Ni me treba pretepsti.
Poslušaj. Hočem, da se močno udariš v oko.
Naj bo slišati, kot da sem ugriznil v čvrsto jabolko. Daj.
- Ne bom se udaril. - Mora očka čakati?
Ne... Boš izginil, če to naredim?
Bom.
Če bo zvok zadovoljiv in če si zaželiš ubiti ženo,
če maziliš otroka in podreš tiste dojilje, bom počival v miru.
- Delo imam, zdravim Pavla. - Ubogi Pavel.
- Krče ima. - Nisem mislil na to.
Toda ljudje me obožujejo!
Pa kaj? Odrekel si se oblasti!
Odjebi!
Kaj?
Agnes. -Rekla sem, da ne bova nikoli seksala, a se vsa tresem
in nocoj bom šla v gozd. Prepuščam se usodi.
- Kaj to pomeni? - Če me najdeš, me podreš.
- Jaz, ta, načrtujem... - Ne zamudi trenutka zmagoslavja.
- Na Švedskem si ga. - Delam načrt za Puga...
Ja, tu je nekaj.
Ja, našla sva.
Hugo. -Hotel sem, da je kralj priča temu.
Sicer nisi več kralj, a bo zadostovalo. -Hugo?
Hvala, da si bil vedno moj prijatelj. -Prekleto! Ne!
Ne... Poleg zofe?
Ali... Ja, Pavel je tu.
Ja. Dober oče si.
Umakni ga, da ga ne poškropi kri.
Poglej ga.
Na jok mi gre, ko pomislim, kakšen svet mu zapuščamo.
- Kaj je narobe? - A moram oditi.
Za mesne kroglice uporabljajo meso losa.
Nenehno jih opominjam, a jim ni mar, ker nisem kralj.
- Pogovoril se bom z njim. - Tudi ti nisi kralj.
Reci ženi, naj se pogovori z njimi, ko ne uničuje tvoje države.
Slišim, da se tvoj dvojnik izdaja zate. -Ja.
Revolucija mu uspeva, ker me ljudstvo obožuje.
Morda ti on lahko ustvari zapuščino,
ker je zdaj, iskreno, nimaš.
Kaj ti je, Hugo? Vem, da si neumen, a bodi vljuden.
Naj si kralja lažeta?
Obožujejo me, pizdun! Povej eno stvar, ki si jo naredil. Samo eno.
Naročil sem velik zvon.
O, ja! Ding, dong. Krasno!
Katarino si bodo zapomnili kot ikono,
tebe pa kot bebca, ki ji je pridržal vrata.
Če ne utihneš, ti bom vrnil pištolo.
Tudi ti se ubij, nič boljši nisi od mene.
Prosim, naj Pavel pritisne na petelina.
Sluga Pavel.
Kako si drzneš?
Je maziljen? Potem je jebeni sluga.
Vzgojili so naju kot moška, a sva končala kot tepca.
Ubiti bi te moral za Pavla in potem še zase.
Zbogom!
Pizda!
Stric Hugo.
Res je smešen.
Ne oziraj se nanj in na njegove besede,
vse to so traparije in laži.
- Res te ljubim. - Si pijan?
Zadel me je kalijev prah.
Ter kokain in vonj, ki ga imaš po seksu.
Res si ljubek.
Prepogosto seksava, zato se ti kisajo možgani.
Leta sem te gledal.
Bolno, a vznemirljivo.
V času Petra Velikega.
Razglasil sem ga za mrtvega, ti pa si ga vlekla po hodniku. -Ja.
Leta sem gledal, kako si zavračala njegovo evtanazijo.
A ti zdaj rečem, izpusti ga in primi mene.
On je mrtev, jaz pa ne.
Ne gre le za seks.
Znanstvenik sem. Vodi me radovednost.
Razkrivam skrivnosti.
Ti si skrivnost, ki bi jo vse življenje razkrival.
Čuden si.
Pojdi, delo imam.
Ob tej uri? -Ja.
To je skrivnostno. Vznemirja me.
Tam je izbruhnil požar, vsi bomo zgoreli! Pozvonite.
- Je to vaja? - Ne vem.
- Sanjal sem, da natepavam Katarino. - Jaz tudi.
Čudno.
- To pogosto sanjam. - Ja. Jaz tudi.
- Več čevljev moram vzeti! - Pojdi že!
- Kaj se dogaja? - V redu je.
Na misiji sva, iščeva dejstva.
Preiskali bova Georginine prostore. -In Archiejeve.
Zakaj se mi spet to dogaja?
Prekleto!
Kdo bi rekel, da George zna pisati?
Pravzaprav strastno piše o meni in naših ciljih.
Sama sebi.
- Kaj nosiš? - Smolthijev plašč.
- Karkoli? - Nič.
Razen tega, da si zelo želi analni seks, a so ga vse služkinje zavrnile.
- Razen Petra. - Ubožec.
Nikoli mu ni dovolj. Kaj sledi?
Arkadij, potem Archie.
- Sovražim te. - Nemogoče.
Hlače imam polne tvojih stvari o Pugačevu.
Preiskuje prostore. Sranje.
- Hvala. Zdaj si sostorilka, kajne? - Res mi greš na živce.
Agnes, si kdaj videla Caravaggiovo sliko?
Ko te svetloba tako obsije, si ji podobna.
Čeprav nikoli ni naslikal česa tako čudovitega.
Nenehno razmišljam, da bom umrl, ne da bi enkrat okusil tvoje ustnice.
- Jebenti. - Ja, prosim.
Ne tu. Pri reki.
Nič. Naj bom zdaj pomirjena? -Ne.
Kako kaj tvoj bes? Ni zaradi njega Pugačev svoboden, kajne?
Rekel je, da sta se enkrat dala dol.
In potem je nevljudno zahteval pet rubljev in jerebico.
A ni kriv moj bes.
Morda se ne strinjava, a morava biti složne.
A lepo, da si pomislila na to.
Tvoj um postaja neobhodno temačen.
Hura. Porazili jih bova, kdorkoli že so.
Seveda jih bova.
Vedno sem menila, da mi je usojeno
biti najbolj ljubljena in najdlje vladajoča vladarica Rusije.
Ciljajva na najdaljšo vladavino.
Kje je ta zora? Ne morem več.
Nekaj zame. Nekaj za Švedsko.
Vsi me sovražijo.
Ko bi ti vsaj lahko svetoval, a težko razumem, ker me obožujejo.
Tudi tebe so sovražili, pa še slabo si opravljal delo.
Se znašaš nad mano? -Ja.
A je vseeno res.
Kako so lahko tako jezni name, če imam prav?
Kaj, če... -Zberejo sile, da napadejo Petersburg,
opustošijo palačo in tvoje truplo vržejo drhali?
To se je zgodilo na Švedskem.
Lahko bi jo vrnila meni.
- Kaj? - Mene obožujejo.
Položaj bi se umiril, našla bi Pugačeva...
- Si ti za tem s Pugačevom? - To je noro...
Je res? Pugačev, izvrsten uslužbenec?
Elizabeta pravi, da za tem nekdo stoji.
Prevzela te je vladarska paranoja in povsod vidiš grožnje.
To te bo rešilo. Moj oče je zaradi paranoje spal le eno uro dnevno.
Verjetno imaš prav.
V redu je, preveč se razburjam.
Elizabeta bo našla izdajalca, Velementov pa pripravlja načrt.
- Uničili bomo Pugačeva. - Mislil sem, da se mi boš opravičila.
Poliži mi jo. -Hitro si zamenjala temo, a na bolje.
Oprosti, moram se sprostiti, raztresena sem.
Poskrbel bom zate.
Vsaj zadovoljna je videti.
No, saj ima vse, zakaj ne bi bila?
- Kje sem? - Jutro je.
Kaj se je zgodilo? -Bojim se, da zamujaš na sestanek.
Na... Sestanak.
Kje je moj načrt?
Archie! -Srčen pozdrav od nekoga, ki me je nazadnje udaril
ter mu ni uspelo maziliti svojega sina.
Bog vse vidi. Ni zadovoljen.
Dovolj bi bil preprost pozdrav.
Ali duhovi obstajajo? In kako se jih znebiti?
- Sem vaška čarovnica? - Dobro.
Opusti svojo dolžnost pomoči maziljenim.
Kaj ti duhovi govorijo?
To se te ne tiče. Povej, kako naj se jih znebim.
Z izganjanjem ali pa jim izpolniš željo, da odidejo.
Ali pa se upiraš, dokler reč, ki jo hočejo, ne umre v tebi
in priložnost mine.
Ali pa so hudičevi in te hočejo uničiti, zato se jim moraš upreti.
- Zapleten odgovor. - Na zapleteno stvar.
Bog, njegovi načrti in tako dalje.
- Kaj, če gre za očeta? - Petra Velikega?
- Potem ga seveda jebeno ubogaš. - Ne pomagaš mi.
Teta? Potrebujem tvojo pomoč.
Res? Pri maziljenju sina?
Joj, ne, to smo že zamočili.
Lahko že nehamo s tem? Očka se je vrnil.
Aha. Kako je?
Jezen je. Govori z njim in mu reci, naj me pusti pri miru.
Govori mi grde stvari, zato imam težko glavo,
kot da je v njej voda ali topovska krogla.
Ali pa sem jaz krogla, ko pada skozi vodo.
Boš govorila z njim? Kaj je narobe?
Nočem povedati.
Kruto bo, glede na tvoje občutke.
A, tako. Zdaj moraš povedati, zato povej. Zdaj, prosim.
Dragi, nikoli te ne bom ne ljubila, to veš, toda...
Ni mi všeč, kam to pelje.
Od tebe sem pričakovala malo in sem te lahko ljubila.
A nisi izpolnil niti teh malih pričakovanj.
Groba si. A je to očitno tema dneva.
Vsem si omogočil, da se zapišejo v našo zgodovino.
- Najverjetneje s krvjo. - Prosil sem, da nehaš s tem.
Jaz pa pravim, da ne morem!
Peter, prihodnost ni kraj, kamor gremo, ko smo pripravljeni.
To je kašelj v njenih pljučih ali strup v žilah.
Človek, ki je požgal Rusijo, ali zagrenjen kmet.
Nihče mi ne bo govoril, kaj naj delam s svojim sinom.
Toda očka... Boš govorila z njim ali ne?
Seveda.
Moja ljubezen do tebe zasenči vse ostalo.
Kot sin si mi.
Ti pa mati, ki je nikoli nisem imel.
Hvala ti.
Uporabi izraze, kot je: ''Časi so drugačni.''
''Mrtev si, pusti nas pri miru.''
''Sinu delaš krivico, pravzaprav je sijajen,
a ga ne razumeš kot knjige v tujem jeziku.
To ne pomeni, da je knjiga slaba.'' Samo nekaj zamisli. Zaupam ti.
- Tu sem. - General!
Zamujam! -Res?
Kakšno vprašanje je to? Prinesel sem načrte!
Ste, a se najprej tule malo spočijva.
Poslušajte ta načrt. Zamujam, a je ideja dobra.
Vstopim namesto vas in rečem: ''Ne zamuja.
Nikakor. Padel je s podivjanega konja,
ko je otroke reševal pred sokolom.
Udaril se je v glavo in zdaj počiva v sobi.
Preložimo to.''
Medtem boste v savni izločili vso vodko iz telesa,
in bo je za več veder, ter med tem seveda omedleli.
Zbudili se boste prerojeni z nerazredčeno krvjo v žilah,
oblečeni v uniformo, ki ne smrdi po hlevu.
Potem boste vstopili in jih očarali. Vam je to všeč?
- Odjebi. - Lahko pa vstopiva zdaj.
Jebenti, umakni se! Tu sem.
- Zamujaš. -Oprostite... - Krasno, tudi pijan si.
Rus sem, rodil sem se pijan.
To ne vpliva na moje delo.
Zakaj je v mizi nož? Ali imam privide?
- Običajno vidim medvede. - To sem bil jaz.
Nepotrebno, a mi je drama všeč.
- Označujejo požgane vasi. - No...
Izvlecimo jih in mu jih zarijmo v... Prekleto.
K meni bi moral priti pravočasno, z načrtom in trezen.
Nekaj zahtev izpolnjujem, ne vseh.
- Kristus! - Še eno so požgali.
Sranje.
Ne! Dovolj je bilo.
Lahko temu človeku preprečiš, da me ubije in požge Rusijo?
Zbrali bomo vojsko.
Šli bomo od vrat do vrat, s tepežem izvlekli resnico iz ljudi,
ga našli in mu odtrgali glavo.
In kako dolgo bo trajal ta obhod po Rusiji?
Kolikor dolgo bo potrebno, da prasca spravimo v grob.
- Hura. -Hura! - Vsi ven. Takoj.
Kaj delaš? Kje si bil?
Lahko sedeva?
Ne zmoreš tega, kajne?
Čemurkoli dati prednost pred steklenico?
Niti meni! Niti jebeni Rusiji!
Velementov, reci kaj. Vele...
Oprostite.
Oprostite, potrebujem trenutek.
Imel sem zelo dolgo noč.
Zbistriti si moram misli. Se morda okopati.
Vrnil se bom.
Ne. Nikar. Nisi več sposoben za delo.
Seveda sem, v spanju bi ga našel!
- Ne mislim le na iskanje. - In ga ubil!
Obesil bi ga za gležnje in tepel, da bi jokal.
Kri. Jaz jo izkašljujem, on bi jo jokal.
Jebenti.
Katarina, on je...
Zdaj sem tu.
- Nisi. Spočiti se moraš. - Ne potrebujem počitka.
Nekdo drug bo prevzel vodenje vojske.
Tega mi ne morete vzeti. Ne zdaj.
Samo kaznovati me hočete.
Jaz vodim. Rešujem svojo vladavino.
Pravzaprav je to prijaznost. Utrujen si in bolan.
In zelo star.
Ne morem izgubiti tega.
To je moja koža, Katarina.
Moja koža!
Potrebujem cele može. Žal mi je.
Generala sem videl oditi.
Razumite, da mu je težko.
- Če potrebujete... - Pugačeva potrebujem!
- Torej ga bom poiskal. - Kako?
To bom kar naredil, ko pa mi bo nekega dne dolgčas,
vam bom v dolgem pismu opisal, kako sem to naredil.
Predrznost. -Prej prioriteta. Zdaj pa vas zapuščam.
- Jaz odločam, kdaj greste. - Seveda.
Lahko greste.
Rekla sem... -Vem, a niste ravno znani po kratkobesednosti.
Čakal sem na nadaljevanje, a ga očitno ne bo.
Zato ga grem poiskat.
Zakaj so danes vsi taki kreteni?
Tu sem.
Čakam.
Vedno sem čakala tu in upala, da boš prišel.
Občutek je zelo domač.
Metulji v trebuhu, odziv na vsak zvok.
Spet.
Na Petra si jezen zaradi maziljenja.
Precej težko je z njim, tudi tebi je bilo.
Njegova in Katarinina ljubezen, kot najina,
te povleče v nepredstavljiv svet.
A bom poskrbela za to, obljubim.
Zelo pogrešam tvojo veličino.
Kot medved v čajni skodelici.
Kako sva zapolnila prostor.
Kako nama je koža gorela, požirala sva se z očmi.
Najini pogovori, najin smeh...
Najini čudni, goli nočni plesi.
Potem pa si odšel...
In vse je izpuhtelo.
Samo pridi.
Enkrat.
Ja, prav imaš. Oprosti.
Tako.
To boš imel štiri ure na stopalih.
In čarovnija človeškega telesa,
kjer je vse povezano, z izjemo penisa in možganov,
bo to ponesla bo prsnega koša.
Potem bom to izpral,
preden ti koža popoka, nabrekne in zgori od znotraj.
Verjemi, tega nočeš.
Nekaj podobnega se mi je zgodilo,
ko sem bil 17 ur ujet v pradedkovem oklepu.
Dolga zgodba. Razumel boš, ko boš star tri leta.
Opozarjam te, to je zelo težko obdobje.
- Kdo si ti? - Je to eksistencionalno vprašanje, oče?
Oče? -Pripeljal sem ti 20-letnega Pavla.
Jebene ptice.
- Lepo. -Hvala. - Ni za kaj.
Krasen se zdiš.
Z vsemi silami sem se trudil ne biti ti.
Vedno si me objemal in mi ponujal pašteto na keksih.
Ugotovil sem, da si mevža
in te je mati praktično kastrirala, zato sem se zgledoval po dedku.
Laskaš mi, a je logično.
Velik bom, zgradil bom zapuščino!
Hura! Povzdignil boš veličino.
- Dobro povedano, ded! - Ja, vedno sem znal z besedami.
In z ženskami, vojno ter gradnjo velikih mest.
- Pavel? - Niti mazilil me nisi.
Resno, kdo to naredi?
- Razburjen sem. Na jok mi gre. - Nikar. -To sovražim.
Misli na kaj drugega. Pijva, natepavajva in načrtujva!
Potrebujeva ženske, alkohol in zemljevide.
Poslušaj me, pezde malo.
Jaz sem te ustvaril. Dober oče sem ti bil.
Ja. To si zapomni zgodovina. Dobre očete.
Nekaj moram razbiti!
Kaj je narobe? -Velementov. Rada ga imam, a umira.
Umira? -Škoda. Debeli prasec. -Ja. -Sranje.
Pripravljal je načrt za Pugačeva,
a je prišel tak, kot bi ga posilil gozd in bi se utopil v vodki.
Vau, res si slikovita. Ubožec.
Slabo je, ne more delati, zato sem ga razrešila dolžnosti,
potem pa sem pomislila, da bi lahko bil vpleten.
- Vse vrvi okrog mene! - Zelo si pretresena.
Sovražijo me na dvoru in podeželju.
To s Pugačevom me še dodatno vznemirja.
V sebi čutim nevarnost.
In nocoj bo požgal še eno mesto!
Zbral bo še več ljudi in oskrunil mojo lutko.
- Jaz bi moral to narediti. - Kaj?
- Voditi vojsko. - O čem govoriš?
Popolnoma logično je.
Ti imaš sijajne ideje za spremembe in napredek v državi.
Meni gresta nasilje in ubijanje. To je zaviralo najin odnos,
a je lahko školjka, ki v sebi skriva biser.
Peter... -Govorim, medtem ko val genialnosti drvi skozi mojo glavo.
- Naj drvi, naj drvi. - Všeč mi je, ko ga to popade.
- Upanje mi da. - Izjemen prizor, priznam.
Najine težave so grozne, a se uredijo, ko jih poveževa.
Zato sva si usojena. Zato sva usoda.
Voditi hočeš vojsko?
Izbojeval nama bom zmage, znan bom kot najboljši vojskovodja!
Boljši bom od očeta! In Pavel bo to videl.
To je tako genialno, da se mi kar vrti!
- Ne morem. - Seveda lahko.
Ne. Hvala, da me podpiraš, toda... -Toda, kaj?
Pa smo tam. Začel bo jokati in jo lizati tam spodaj.
Katarina, zakaj ne? -Peter, nikar, utrujena sem! -Zakaj ne?
Če ne bi izkoristil Pugačeva, se to ne bi... -To je mimo.
To je novo. Uničil ga bom s svojo vojsko.
Ne. -Ne?
Potrebujem pojasnilo.
Zaradi Švedske. -Kaj?
Zasral si, bila je katastrofa.
Več deset tisoč mož je umrlo in še več bi jih, če ne bi rešila tega.
Saj res. -Oprosti.
- Ne morem. - Nočeš.
Ja, nočem.
Prosim, pozabi na to.
Pozabljeno.
Peter Veliki je žalosten.
- Res umiraš? - Ja.
- Žalostno. Na Velementova. - Na Velementova.
Tragično. Tak človek bi moral umreti v bitki.
Ko smo pri tem, moral bi te nadomestiti.
Kakšna žalitev. Seveda bi mogel voditi prekleto vojsko.
- Samo služba je. - Ni samo služba.
To je najboljša služba.
Boj za zmago nad nasprotniki,
stati s svojimi možmi,
pisati zgodovino z mečem.
To je zapuščina.
In, brez zamere, ker umiraš, a bil bi sijajen.
- Zasenčil bi te. - Pa kaj še.
- Takoj bi kaj zasral. - Ne bi.
- Kakor si zasral Švedsko. - Ti si jo.
- Bi igrali badminton? - Oviral si lastno rusko vojsko.
Jaz sem to vedel, možje so vedeli.
Slab spomin imaš, Velementov.
Zaradi tebe smo padli v jarek, iz katerega nas nisi mogel rešiti.
Ker nisem hotel, da možje po nepotrebnem umirajo.
Imel sem načrt. Napad v valovih, z boka, protinapad.
- Sesuli bi se. - Zakaj nisi tega izpeljal?
- Ker je bil moj šef jebeni idiot! - Zdaj razumem.
Veste, kam vse to vodi?
Ima to kaj s tem, da hočemo podreti svoje matere?
Švedska. Jebena Švedska.
Tam se je vse končalo, za vse nas. Za vse nas.
Zate, zame, za tega umirajočega človeka.
To je mimo, pozabite že. Gremo igrat badminton.
Ni mimo, še vedno je tam in se posmehuje meni, nam.
Zavojevati jo moramo. Njegov načrt, tvoje vodstvo, moja država.
Kakšna neumnost. -Te je strah, da ne zmoreš, debeluh?
Hugo, iz porcelana si. Da te ne bom razbil.
- Prav ima. -Ne, nima. - Imam? Imam.
Meša se mi. Vem, kaj moramo narediti.
Zberimo vojsko, napadimo Švedsko in jo zavojujmo!
To je odlično.
To je zgodba za naslovnice!
Potem ne bi govorila, kajne?
Zavzemite utrdbo ob meji. Dva bataljona. Napad v valovih.
Presenečeni bodo, prosili bodo za milost.
Sta slišala? Prosili bodo za milost!
- Tega nisi pričakoval, kaj? - Vsi smo pijani, dovolj je.
Peter, Pavlu moraš odstraniti mast.
Res je. -Predstavljaj si ga, ko mu boš povedal to zgodbo!
- Krasno bo! - Ja, lahko noč.
Lahko noč. Naspimo se, saj menim, da smo prišli do novih spoznanj.
Nehaj govoriti z njim!
Lahko bi osvojil Švedsko. Osvojil bi jebeno Švedsko.
Bolje si, Pavel.
Lepše dihaš. Bravo jaz.
Zate bi ubil 12 medvedov.
V žile bi si vbrizgal kugo.
Kako me gledaš? Vedel boš, da si ljubljen.
Toda, kaj, če ne boš vedel, kdo te ljubi?
Jaz sem vedel vsaj to.
Ta-ta.
- Skušajte ne misliti na to. - Na kaj?
Da je tam zunaj milijone sovražnih Rusov.
Občuti se v temi. Energija se kopiči.
Hvala za navdihujoč govor.
- Velementov rešuje stvari? - Ne.
Neprijeten zasuk dogodkov.
Kaj naj naredim, Archie?
Ne vem.
To me straši.
Naj vam zaupam skrivnost, naš nadzor je le ideja.
Čim ne verjamejo vanj ali se ga ne bojijo, je po nas.
Pridejo nas pobit.
Kot na Švedskem.
Moramo ga ustaviti.
Cerkev ima velik vpliv.
Poskusili ga bomo najti.
Oprosti, vem, da imaš delo. Pavel je dobro.
Odlično. Hvala.
- Za en teden grem na lov. - Zaradi mojih besed?
Ne, ker rad lovim.
Oprosti... -V redu je.
Resnica je ključ do prihodnosti. Prav si imela.
Gremo. Osvojimo Švedsko.
Se dobiva v dvorani.
To je naša skrivnost, Agnes, prav?
Jebenti!
Dobro, debeli.
Zavzemimo ulice Stockholma.
MEDIATRANSLATIONS