Ecaterina e vrăjitoare!
Ziua în care a ajuns în Rusia a fost o zi neagră pentru noi!
Mi-a făcut cinci găuri!
Dar poate ea să-l ucidă pe fiul lui Petru cel Mare?
Exact! Nicio şansă!
Am fost uns de Dumnezeu să am grijă de ţara asta măreaţă, să vă iubesc.
Şi Dumnezeu vă iubeşte. Vorbim despre asta mai tot timpul.
Vă iubeşte mai mult decât iubeşte prepeliţa friptă cu sos aioli.
Ea are limba neagră
în formă de liliac!
La un moment dat mi-a băgat-o în fund!
A încercat să mă omoare, fiindcă urăşte că vă iubesc.
Dar eu am reuşit să mă ridic!
Cu ajutorul vostru,
vom scăpa de scârba aia eretică,
vom fertiliza câmpurile noastre cu pudra oaselor ei!
Ea nu este unsă de Dumnezeu, ca mine. Refuză ca Paul să fie uns,
urmaşul lui Petru cel Mare!
Construieşte o şcoală şi un centru de vaccinare în oraşul vostru!
Ne otrăveşte mintea şi trupul!
Haideţi să le incendiem!
După ce terminăm,
staţi la coadă ca să sugeţi scula imensă a lui Petru al III-lea.
Presupun c-ai vrea să fii primul, patriarhule.
Fă-ţi treaba, Pugacev.
ECATERINA
O POVESTE ADEVĂRATĂ, PE ALOCURI
SUEDIA
Nici nu seamănă cu mine.
- Ochii nu arată bine. - Nu doar ochii, Velementov.
În mod tradiţional, o efigie poate fi un simbol al urii.
În cazul ăsta, este eficientă.
- Părul arată bine. - Ba nu!
- La ce o folosesc? - O plimbă prin oraş.
Apoi stau la coadă ca să i-o tragă în fund şi să o scuipe în faţă.
- Şi invers. - Ce?
- Să o reguleze în faţă... - Am înţeles. Mulţumesc.
- Mă urăsc? - Au greşit culoarea ochilor.
Cred că asta-i problema. Ochii tăi sunt mai cristalini.
Dă-o dracu', Velementov! Am zis să bei mai puţin!
- Eram beat când mi-ai zis asta? - Da.
Atunci, ai greşit momentul.
- Unde-i Elisabeta? - Nu ştiu.
Avem o mare problemă.
Au ars cinci sate din temelii.
Omul ăsta se preface că e Petru, agită spiritele,
le spune oamenilor c-ai încercat să-l omori,
stârneşte ură amintind de originea ta germană, de faptul c-ai regulat cai.
Se pare că are cinci plăgi înjunghiate.
Poftim?
Preoţii care l-au văzut spun că seamănă mult cu Petru.
- Pare sosia lui. - Să fie Pugacev?
- M-am gândit la asta. - Nu l-ai înjunghiat de cinci ori?
- Ba da. - Se pare că s-a supărat.
Trebuie să-l găsim, să-l stoarcem, să-i scuipăm sâmburii în mare.
- Ar trebui să-i cer iertare. - Poftim?
Se răzbună pentru ceea ce i-am făcut.
Hai să-l omorâm mai întâi. Poate aşa îţi acceptă scuzele.
Asta era marea temere a lui Petru cel Mare.
Un foc mic ce devine un incendiu uriaş.
Milioane de ţărani care încep să creadă că te pot elimina.
Ar putea face asta cu uşurinţă. Ţi-ar face lucruri mult mai urâte
decât efigiei ăsteia.
- Bine punctat, Velementov. - Vreau un plan până mâine-dimineaţă.
Să apelez la ofiţerii tăi? Poate la Petrov?
Petrov e un căţeluş. Mă descurc.
Ne vedem dimineaţă.
Crezi că se poate descurca?
El este omul potrivit.
'Neaţa!
A sosit pachetul? Trebuie să primesc pantofi noi.
Nu mai cumpăra pantofi, Maxim.
Stilul meu a atras multă atenţie la curte.
- A apărut adjectivul "maximesc". - Nu avem sume infinite de bani.
Maxim trăieşte pe picior mare.
Toată lumea vorbeşte despre tipul care pretinde că e Petru,
care-i agită pe ţărani.
Ar trebui să lanseze un atac sângeros asupra jigodiilor ălora.
- Cineva se dă drept Petru? - Asta scrie în pamfletul zilnic.
Nu te enerva. Fii sinceră, sunt superbi sau nu?
Sărat.
Picant, cu aromă de nap.
Ce faci?
Scumpo, Paul are colici.
Celebrezi asta cu un festin al sânilor?
Astea sunt doicile lui. Trecând peste faptul că nu ştii asta,
vreau să văd dacă laptele lor este de vină.
Este. Sunteţi concediate.
Licorice, poţi rămâne.
Vreau ca Jean-Pierre să facă panna cotta din laptele tău.
- O păpuşă Ecaterina! Pentru Paul? - Nu.
Pugacev e în zonă. Agită spiritele şi creează asemenea păpuşi,
cărora ţăranii le fac diferite lucruri.
- Uite! - Pugacev? Nenorocitul!
Chiar mă întrebam ce a păţit. Mă rog, mult spus "întrebat".
Nu ne-am gândit la el. Suntem monştri! Ar trebui să-i cerem scuze.
Sub nicio formă! A fost angajat pe post de sosie.
Asta vine la pachet cu riscul să-ţi fie tăiată beregata
sau scrotul pentru conducătorul tău mult iubit
cu zâmbetul pe buze. El a fost înjunghiat de cinci ori.
Ar trebui să fie fericit c-a fost un angajat excelent.
E clar că numai fericit nu e!
Omul adună o armată de ţărani împotriva mea,
incendiind oraşe, spunând că e Petru.
- Ce? - Aşa se pare.
Iar oamenii săvârşesc violenţe în numele meu?
Da, împotriva mea.
Chiar te-a emoţionat asta?
- Mă adoră. - Isuse! Nu asta-i ideea!
Cum să mă urască dacă eu caut soluţii pentru a le îmbunătăţi viaţa?
Te iubesc pe tine, deşi nu-ţi pasă deloc de ei.
Eu sunt pe placul norodului, tu, nu.
Trebuie să-l distrugi. Revoltele trebuiesc stinse în Rusia.
Tati spunea: "Focul din casa ta nu trebuie să primească oxigen."
Am auzit. Velementov creează un plan.
Trebuie să-l ajut pe Paul.
Desigur. Bietul Paul.
Paul, oamenii îl adoră pe tata. Încă-l mai adoră pe tati.
Da, excelent!
'Neaţa!
Pugacev! E clar că-i mâna ta!
Minunat, nu? Câtă ironie, câtă inspiraţie!
E una dintre marile mele reuşite. Dar fac totul pentru Dumnezeu.
- Ce faci? - Continui să fiu incredibil.
- Îl slujesc pe Domnul, cu harul meu. - Nu mă implic în asta.
Dar ştii adevărul, deci eşti complice. Aşadar...
Nu! De ce se întâmplă asta din nou?
- O să-i spun. - Îmi eşti prea loială.
Nu te baza prea mult pe asta. Totul are o limită.
Relaxează-te! Ea este acum în retragere, este terifiată.
O revoltă!
Liderii se cred zei, cred că poporul îi adoră.
Ei bine, nu o adoră.
- Oamenii fac păpuşi de regulat. - Ce fac?
Ţăranul rus este pasional şi foarte priceput.
- Vrem s-o aducem în pragul disperării. - Nu vorbi la plural! Nu mă implic!
Când o să fie îngrozită, o s-o salvez eu!
Intervin, o salvez, fac o înţelegere, scap de Pugacev.
Începe să mă asculte mai mult.
Paul este uns. Rămâne o singură biserică. O lasă mai moale.
Construiesc o căsuţă a fricii în care pot intra oricând doresc.
O să ţină minte cine are puterea să aprindă inimile oamenilor!
Eşti uluită. Fac o pauză ca să mă aplauzi.
- Te urăsc. - Poţi sta liniştită.
O să fiu foarte delicat. O să fim prieteni cu toţii.
Am visat că am făcut baie cu ea. O săpuneam fără milă.
Atât de multe informaţii irelevante...
- O să dea roade. - Vorbim de mine.
Colaborez cu Dumnezeu, dansăm pentru binele tuturor!
Carne de elan! De necrezut! Mereu cer carne de wapiti!
De ce nu mă ascultă?
Nu te mai uita la coroană! Avem treabă.
Cred că-i ziua cea mare. Velementov e pregătit.
- Azi? - Azi.
Unde ai fost azi-dimineaţă? Mi-ai ratat efigia violată.
Am avut grijă de fluturii mei.
Nu eşti supărată din cauza ungerii?
A rămas doar o furie intermitentă.
E intermitentă.
Acum că sunt cu tine, a dispărut. Profită de asta.
Am nevoie de ajutorul tău.
Au început să incendieze oraşe. Prinde contur o revoltă.
Am auzit. Cineva pretinde că e Petru.
- Pugacev face asta. - Pugacev?
Pugacev nu este un animal politic. E un simplu animal.
Petru a zis c-a fost un angajat bun.
Cum devine un angajat bun figură revoluţionară?
Dacă-i supărat că l-am înjunghiat, pare genul de om...
Care te-ar înjunghia, te-ar viola şi ţi-ar vinde hainele.
Corect. Aşadar...
- O fi având un nou angajator. - M-am gândit la asta.
Avem de elucidat un mister. E foarte distractiv!
Cu puţin ajutor, poate reuşim să-i scoatem la iveală.
Colici grave. Cred că are şi o infecţie în piept.
- Urăsc să-l văd suferind. - Serios?
Ador să văd oamenii suferind. Îmi oferă o plăcere stranie.
De aia am devenit doctor. Cealaltă variantă era să devin torţionar.
Dar ai puţin de muncă şi nu eşti apreciat.
Fix asta a spus tata.
Azotat de potasiu, rubarbă şi puţin mercur.
- Excelent! - Câteva efecte secundare.
Ochi lăsaţi şi gută.
- Gută? - Gută! Cât ficatul raţei.
Cară-te, Vinodel! Îl vindec singur.
Voi folosi cărţile cu reţete naturale ale doicii mele.
Stai liniştit, Paul.
Tati o să te vindece.
La dracu'!
Asta spune totul.
- Salut, tati! - Salutare!
- N-ar trebui să te odihneşti în pace? - Asta făceam.
Apoi mi-ai invadat apartamentele, mi-ai distrus dinastia,
ai spulberat visul domniei de o mie de ani,
ai supt la sân în faţa mea.
Ideea e c-ai dat de necaz. Tati a venit să te ajute.
N-am nevoie de ajutor.
- Sunt mulţumit. - Mulţumit?
Oare există un cuvânt mai urât? Un bărbat adevărat nu e mulţumit.
Mereu poţi obţine mai mult.
Din fericire, mereu poţi obţine mai mult decât ai!
- E mottoul meu. - Ştiu.
Supuşii mei mă iubesc.
Şi ce? Le place să vadă cum fac porcii sex în zăpadă!
Ştii de ce-i greu să fii fantomă?
Eşti mort şi nu poţi obţine mai mult şi tot mai mult.
Da, plus că nu-ţi poţi bate fiul când are nevoie de asta.
Te face să te simţi un tată rău.
- N-am nevoie de bătaie. - Am o idee.
Vreau să te loveşti în ochi cu toată forţa.
Vreau să aud sunetul muşcăturii dintr-un măr de primăvară.
- Haide! - N-o să mă lovesc singur.
- Îl faci pe tati să aştepte? - Nu!
Dispari dacă o fac?
Da.
Dacă sunetul e satisfăcător şi te face să-ţi omori soţia,
să-ţi ungi copilul şi să le-o tragi doicilor între sâni.
Atunci voi fi liniştit.
Încerc să-l vindec pe Paul.
Bietul Paul... Nu mă refer la colici.
- Norodul mă iubeşte! - Ce contează? Ai renunţat la tron!
Cară-te!
Agnes.
Ştiu c-am zis că nu mă poţi penetra, dar tremur toată.
La noapte mă duc în pădure. Mă las în voia sorţii.
- Adică? - Dacă mă găseşti, mi-o tragi.
Dar fac un plan...
Trebuie să recunoşti momentul în care victoria e aproape.
L-ai ratat în Suedia.
Ei bine, fac un plan pentru...
Am găsit ceva, Paul. Da, stăm bine.
Hugo.
Voiam un rege ca martor.
Nu mai eşti rege, dar e suficient. Mersi că mi-ai fost mereu prieten.
Drăcia dracului! Nu!
Nu aproape de divan?
Paul e de faţă. Ai dreptate. Eşti un tată bun.
Mută-l ca să nu sară sânge pe el.
Uită-te la el!
Îmi vine să plâng că rămâi într-o lume ca asta.
- Ce te supără? - Dar trebuie să plec!
Îmi tot servesc chiftele din carne de elan.
Le-am zis că-i prea tare, dar nu le pasă, fiindcă nu mai sunt...
- Nu mai sunt rege. - Discut eu cu ei.
Nici tu nu eşti rege.
Zi-i soţiei tale să discute cu ei, când nu-i ocupată cu distrugerea ţării.
Am auzit că sosia ta e ocupată.
Într-adevăr. Stârneşte o revoluţie
bazându-se pe iubirea incredibilă pe care mi-o poartă ţăranii.
Poate-ţi poate crea el o moştenire, fiindcă tu nu ai aşa ceva.
Ce dracu'? Oricât ai fi de supărat, există anumite limite.
- Regii ar trebui să se mintă între ei? - Oamenii mă adoră, idiotule!
Zi-mi una dintre realizările tale!
- Am comandat un clopot mare. - Un clopot!
Ecaterina va rămâne în istorie ca personaj legendar,
iar tu vei fi idiotul care i-a deschis uşa.
Încarc arma şi te las să te omori dacă nu-ţi ţii gura!
Şi tu ar trebui să te omori. Eşti aproape la fel de penibil ca mine!
Te rog să-mi bagi pistolul în gură şi cere-i lui Paul să apese pe trăgaci!
Paul, sluga.
Cum îndrăzneşti?
A fost uns? Dacă nu, e o slugă.
Am fost învăţaţi să fim bărbaţi, dar am devenit muieri.
Ar trebui să te omor pentru binele lui Paul.
Adio!
Drăcia dracului!
Unchiul Hugo... E tare amuzant, Paul.
Nu-l lua în seamă.
A spus numai aberaţii şi minciuni.
Chiar te iubesc.
Vinodel, eşti beat?
Am consumat nişte praf mov şi ceva cocaină.
Şi mă îmbie mirosul tău ameţitor de după sex.
Eşti drăguţ.
Fac sex prea des cu tine, iar asta te înnebuneşte.
Te-am admirat mulţi ani.
- Ciudat, dar măgulitor. - În zilele lui Petru cel Mare...
Mai ştii când l-am pronunţat mort?
Ai încercat să-l scoţi pe hol ca să ceri ajutor.
Da...
Ai refuzat ani de zile să-l dai uitării.
Dar îţi propun să renunţi la el, să-l înlocuieşti cu mine.
El e mort, eu, nu. Nu-i vorba doar de călăreală.
Sunt savant. Curiozitatea mă defineşte.
Vreau să elucidez mistere.
Eşti misterul pentru elucidarea căruia mi-aş dedica toată viaţa.
Eşti un om straniu. Te rog să pleci. Am treabă.
- La ora asta? - Da.
Misterul ăsta mă incită...
S-a iscat un foc mare, care ne-ar putea nimici pe toţi.
Sună clopotul!
- Să fie un exerciţiu? - Nu ştiu.
Visam că i-o trăgeam Ecaterinei.
Şi eu.
Ciudat.
- Mi se întâmplă des. - Da...
Idem.
- Am nevoie de mai mulţi pantofi! - Fugi!
Ce se întâmplă?
E în regulă. Căutăm probe.
- Mergem în apartamentul Georginei. - Apoi în al lui Patri.
De ce mi se întâmplă iar?
La dracu'!
Mă mir că George ştie să scrie.
Scrie cu pasiune despre mine, despre obiectivele noastre.
Scrie pentru ea...
- Ce porţi? - Haina lui Smolni.
- Aţi găsit ceva? - Nimic.
E disperat să o ia în fund.
A cerut asta tuturor servitoarelor.
- Toate l-au refuzat. - Mai puţin Petra.
Smolni... Mereu imploră să fie penetrat.
Unde mergem acum?
La Arkady. Apoi la Patri.
- Te urăsc. - Imposibil!
Am păsărica plină cu hârtiile tale legate de Pugacev.
- A luat apartamentele la puricat. - Mersi.
- Acum eşti complice, nu? - Sunt foarte supărată pe tine acum.
Agnes.
Ai văzut vreun tablou de Caravaggio?
Lumina te mângâie ca-ntru-un tablou de-ale lui.
Dar el n-a pictat nimic atât de frumos.
M-am tot gândit c-o să mor fără să te sărut măcar o dată.
- Băga-mi-aş! - Da, te rog!
Nu aici. Lângă râu.
- Nimic. Să stau liniştită? - Nu.
Cum mai stai cu furia intermitentă?
Sper că nu l-ai eliberat tu pe Pugacev.
Ai zis că ţi-ai tras-o cu el.
A fost foarte nesimţit. Mi-a cerut patru ruble şi o prepeliţă vie.
Dar nu l-am eliberat eu.
Deşi ne mai contrazicem, o să murim cot la cot.
Dar e bine că m-ai bănuit de asta. Poţi avea gânduri foarte negre...
O să-l dovedim pe uzurpator.
Fireşte că da.
Mereu am crezut că-mi este destinat să devin
cel mai iubit şi cel mai longeviv monarh din istoria Rusiei.
Să punem accent pe longevitate, bine?
Nu mai răsare soarele? Nu mai rezist mult.
Ceva pentru mine, ceva pentru Suedia.
Cu toţii mă urăsc.
Ţi-aş da un sfat, dar eu sunt iubit. Mi-e greu să te înţeleg.
Te-au urât şi ai făcut o treabă execrabilă!
- Te răzbuni pe mine? - Da. Dar e adevărat ce am zis.
Cum să fie aşa supăraţi pe mine când eu am dreptate?
Oare...
Oare ar putea strânge suficienţi oameni
ca să devasteze palatul, să te ardă de vie
şi să arunce trupul tău carbonizat spre mulţimea extaziată din curte?
Ce s-a întâmplat în Suedia...
Mi-ai putea da tronul înapoi.
- Ce? - Pe mine mă adoră.
Am dezamorsa situaţia. Tu l-ai găsi pe Pugacev...
Tu-i dai ordine lui Pugacev?
- Eşti ridicolă! - Oare?
Pugacev, angajatul excelent. Elisabeta spune că primeşte ordine.
Ai devenit paranoică şi vezi pericole şi monştri pretutindeni.
Asta o să te salveze.
Tata dormea o oră pe noapte şi era îngrozit c-o să fie asasinat.
Da, sunt paranoică.
Totul e bine. Sunt prea agitată.
Elisabeta îl va găsi pe trădător,
iar Velementov face un plan ca să-l distrugem pe Pugacev.
- Credeam c-o să-mi ceri scuze. - Fă-mi sex oral!
Ai schimbat brusc subiectul, dar îmi sună bine.
Scuze, trebuie să mă relaxez. Sunt vraişte.
Te liniştesc eu.
Pare mulţumită.
Desigur, ea le are pe toate. De ce n-ar fi mulţumită?
- Unde sunt? - E dimineaţă.
- Ce s-a întâmplat? - Mă tem c-ai întârziat la adunare.
La adunare...
Unde-i planul meu?
Patri!
Un salut prietenesc de la omul care ultima dată m-a lovit cu bestialitate
şi apoi a eşuat lamentabil să-şi ungă fiul.
Domnul e cu ochii pe tine. E foarte nemulţumit.
Puteai să mă saluţi şi atât.
Există fantome? Dacă da, cum poţi scăpa de ele?
- Ce sunt eu, vrăjitoare? - Fie.
Ignoră-ţi datoria de a-l ajuta pe cel uns.
Ce spun fantomele?
Nu-i treaba ta. Spune-mi cum scap de ele!
Un exorcism, poate. Le poţi face pe plac
sau li te opui până când moare lucrul pe care încearcă să-l anime
şi oportunitatea dispare.
Sau sunt trimise de diavol,
caz în care vor să te distrugă şi trebuie să li te opui.
Ce răspuns complicat!
E un subiect complicat. Dumnezeu, spaţiul dintre lumi etc.
- Şi dacă-i tati? - Petru cel Mare?
Atunci, faci ceea ce-ţi cere, fireşte.
Nu mi-ai fost de ajutor.
Mătuşică!
- Am nevoie să mă ajuţi. - Chiar aşa?
Vrei ca fiul tău să fie uns? Stai, am dat greş cu asta.
Putem trece peste asta? S-a întors tati.
- Cum mai este? - Nebun.
Vreau să-i ceri să mă lase în pace. Spune lucruri periculoase.
Îmi simt capul foarte greu, de parcă ar fi plin cu apă. E ca o ghiulea.
Sau sunt ca o ghiulea care se scufundă. Vorbeşti cu el?
- Ce ai păţit? - Nu vreau să-ţi spun.
Aş fi nemiloasă, mai ales că simţi că te scufunzi ca o ghiulea.
Acum trebuie să-mi spui. Te rog să-mi spui acum.
Scumpule, o să te iubesc mereu, ştii asta.
Nu-mi place discuţia asta...
Ţi-am cerut puţine şi te-am iubit cu toată inima.
Dar nu mi-ai oferit nici măcar puţinul ăla cerut.
Dureros... Dar asta pare tema zilei.
Ai lăsat viitorul la îndemâna oricărui doritor.
- Vor fi vărsări de sânge. - Ţi-am cerut să treci peste asta.
Şi eu ţi-am spus că nu pot!
Petru, viitorul nu este un loc în care să călătorim când suntem pregătiţi.
Înseamnă o durere în piept sau otravă în vene.
Poate include un ţăran căruia i s-a umplut paharul.
Nu accept să mi se spună cum să-mi cresc fiul.
Dar vrei să vorbeşti cu tati?
Desigur.
Iubirea pe care ţi-o port e ca un val care spulberă tot.
Îmi eşti ca un fiu.
Tu eşti mama pe care n-am avut-o niciodată. Mulţumesc.
Spune-i că vremurile s-au schimbat.
"Eşti mort. Lasă-ne în pace."
"Îţi judeci greşit fiul, care-i genial."
"E ca o carte într-o limbă străină."
"Degeaba dai cu ea de perete, rămâne o carte excelentă."
Câteva sugestii. Am încredere în tine.
- Am sosit! - Generale!
- Am întârziat! - Oare?
E o întrebare capcană.
- Am pregătit planul. - Bine, dar hai să te odihneşti niţel.
Îţi propun alt plan. E cam târziu, dar cred că-i o idee bună.
Intru eu. Spun "fireşte că n-a întârziat".
"A căzut de pe un cal nărăvaş"
"pe când salva nişte copii din ghearele unui vultur."
"S-a lovit la cap şi acum se odihneşte în camera lui."
Reprogramăm întâlnirea. Între timp, te băgăm la saună,
îţi scoatem toată vodca din corp şi umplem mai multe găleţi,
moment în care sigur vei leşina.
Te vei trezi revigorat, cu gândul că sângele tău este iarăşi curat,
într-o uniformă care nu miroase a urină de ren.
Abia apoi o să-i vrăjeşti cu planul tău. Ce spui?
- Cară-te! - Sau intrăm...
Dă-te la o parte!
- Am sosit! - Ai întârziat!
Îmi pare rău.
Excelent! Eşti beat!
Sunt rus. M-am născut beat. Asta nu-mi afectează priceperea.
Văd cuţite înfipte în masă. Am vedenii?
- De regulă, văd urşi. - Eu le-am înfipt.
Nu era nevoie de ele, dar ador dramatismul.
Astea sunt satele arse de el.
Am înţeles. O să-i băgăm un pumnal în...
Drăcia dracului!
Aveam nevoie să vii la timp, cu un plan,
cu mintea limpede.
Am bifat doar câteva dintre cerinţele astea.
- Isuse! - Am primit o veste nouă.
- Încă unul. - Nu! Gata cu alcoolul!
Îl poţi împiedica să mă omoare şi să distrugă Rusia?
Am un plan. Presupune...
Strângem mulţi ostaşi.
Mergem din uşă în uşă, snopim oamenii în bătaie,
îl găsim şi-l lăsăm fără căpăţână.
Şi cât o să dureze să mergem din uşă în uşă prin Rusia?
Facem asta până-l băgăm pe ticălos între patru scânduri!
Ieşiţi cu toţii! Acum!
Ce faci?
- Unde dracu' ai fost? - Ne putem aşeza?
Aşa-i că n-o poţi face?
Nu poţi alege nimic în detrimentul sticlei.
Nici măcar pe mine, nici măcar Rusia.
Velementov, spune ceva!
Îmi pare rău.
Scuze. Am nevoie de câteva minute.
A fost o noapte foarte lungă. Trebuie să mă adun.
Poate fac o baie. Revin!
Nu, nu te mai întoarce. Nu cred că mai poţi face asta.
Sigur că pot! Îl pot găsi şi-n somn!
- Nu-i suficient să-l găseşti. - Îl şi omor!
Îl spânzur de glezne şi-l snopesc în bătaie
până-i curge sânge din ochi.
Mie-mi iese din gură, lui, din ochi.
Vai de capul meu!
Ecaterina, este...
Sunt aici, acum.
Nu, nu eşti.
- Trebuie să te odihneşti. - N-am nevoie de odihnă!
Te poate înlocui altcineva. Altcineva poate conduce armata.
Nu mă poţi lăsa fără asta. Nu acum.
Mă pedepseşti.
Am preluat frâiele. Îmi salvez domnia.
Îţi fac un serviciu.
Eşti foarte obosit, foarte bolnav.
Şi foarte bătrân.
Nu pot pierde uniforma. Face parte din mine, Ecaterina.
Este pielea mea!
Am nevoie de supuşi puternici. Îmi pare rău.
L-am văzut pe general plecând. Trece printr-o pasă proastă.
- Dacă ai nevoie de ajutor... - Am nevoie de Pugacev!
- Ce-ar fi să-l găsesc? - Cum?
Ce-ar fi s-o fac pur şi simplu? Într-o zi, când o să mă plictisesc,
vă explic totul într-o scrisoare.
- Eşti impertinent. - Am alte priorităţi.
O să plec.
- Eu decid când pleci! - Fireşte.
Eşti liber!
- Am zis... - Ştiu.
Dar nu aveţi exprimări tocmai scurte. Am presupus că n-aţi terminat.
M-am înşelat. Mă duc să-l găsesc.
De ce sunt toţi nesuferiţi astăzi?
Sunt aici.
Te aştept.
Mereu te-am aşteptat în camerele astea, ajutându-te să ejaculezi.
E o situaţie foarte familiară.
Iar am fluturi în stomac şi mă întorc la fiecare sunet...
Fix ce ziceam...
Eşti supărat pe Petru, din cauza ungerii.
Ţi s-a părut greu să-l struneşti.
Iubirea lui şi a Ecaterinei, la fel ca a noastră,
te bagă într-o lume pe care nici nu ţi-o puteai imagina.
Dar o să duc treaba la capăt. Promit.
Mi-e tare dor de măreţia ta.
Erai ca un urs într-o ceaşcă de ceai.
Umpleai toate camerele.
Pielea noastră lua foc atunci când ne priveam.
Discuţiile noastre, râsetele noastre...
Felul ciudat în care dansam goi în noapte...
Apoi ai plecat,
iar eu am pierdut totul.
Arată-te.
O dată.
Ai dreptate, scuze.
Ia să vedem!
Trebuie să stai cu pasta asta patru ore pe picioare.
Prin magia corpului uman,
în care totul e conectat, mai puţin penisul şi creierul,
o să-ţi ajungă în piept.
Apoi o să vin şi-o să te spăl înainte ca pielea ta să ia foc.
Crede-mă, nu vrei asta. Am avut o problemă similară,
când am rămas blocat 17 ore în armura străbunicului.
E o poveste lungă. O să înţelegi pe la trei ani.
Apropo, ăla o să fie un an foarte greu. Te avertizez.
- Tu cine dracu' eşti? - E o întrebare existenţială, tati?
- Tati? - L-am adus pe Paul.
La 20 de ani.
Păsări blestemate!
Frumos!
- Mersi. - Pentru puţin.
Pari minunat!
Am făcut totul ca să nu fiu ca tine.
Mereu m-ai îmbrăţişat şi mi-ai oferit biscuiţi cu foie gras.
Am realizat că eşti un fătălău şi că boaşele tale sunt la mama,
aşa că m-am inspirat de la bunicul meu.
Măgulitor şi logic!
Voi fi minunat! Voi lăsa o moştenire!
Calcă pe drumul măreţiei!
Foarte tare, bunicule!
Mereu m-am priceput la exprimări. Şi la femei.
Şi la război. Şi la clădit oraşe minunate.
- Paul? - Nici măcar nu m-ai uns.
Cine dracu' face asta?
M-ai supărat. Am început să lăcrimez. Urăsc asta!
Hai să bem, să călărim şi să facem planuri!
Avem nevoie de femei, de alcool şi de hărţi.
Ascultă, golanule!
Eu te-am creat. Ţi-am fost un tată bun.
Chiar aşa? Taţii buni rămân în istorie, nu?
Trebuie să distrug ceva!
Ce ai păţit?
Velementov.
- Îl iubesc şi e pe moarte... - E pe moarte?
Mare păcat! Bietul grăsan...
- Da. - Rahat!
Făcea un plan pentru Pugacev,
dar omul a venit arătând de parcă-l violase pădurea
şi se înecase într-un lac de vodcă.
Descrieri foarte puternice. Bietul imbecil!
E prea bolnav ca să lucreze, aşa că i-am luat funcţia.
Dar dacă a fost implicat? Atunci s-a dus totul naibii.
- Eşti foarte afectată. - Toată lumea mă urăşte.
Situaţia asta cu Pugacev mă tulbură ca nimic altceva.
Simt pericolul.
Diseară o să mai ardă un sat, o să adune şi mai mulţi susţinători
şi o să facă mari atrocităţi cu efigia mea.
- Ar trebui s-o fac eu. - Ce?
- Ar trebui să conduc armata. - Ce te-a apucat?
Totul se leagă.
Tu înţelegi progresul şi ai idei pentru a transforma ţara.
Eu excelez la violenţă şi omoruri. Asta ne-a afectat relaţia.
Dar poate deveni o stridie cu haşme şi oţet.
Mai mult decât atât, poate fi o perlă.
În timp ce vorbesc, un val de genialitate mi-a invadat capul.
Lasă-l să curgă!
Îmi place când se agită!
- Asta-mi dă speranţe. - Chiar e o privelişte minunată.
Aveam probleme oribile, dar nevoile noastre se combină perfect.
De asta ne este scris să fim împreună.
- Vrei să conduci armata? - O să obţin mari victorii.
Voi fi recunoscut ca un mare geniu militar.
Superior tatei! Paul o să vadă asta.
Ce idee genială! Am ameţit!
- Nu pot. - Sigur că poţi.
Nu. Apreciez că mi-ai fost alături, dar...
Dar ce?
Stai să vezi! Numai cât nu începe să plângă şi să-i facă sex oral.
- De ce nu? - Petru, sunt obosită.
De ce nu?
Dacă nu l-ai fi folosit pe Pugacev, nu s-ar fi ajuns aici.
Lasă asta! Faptul e consumat. O să-l elimin cu armata mea.
- Nu. - Nu?
Trebuie să aflu motivul.
Motivul e Suedia.
- Ce? - Tu ai cauzat acel dezastru.
Au murit zeci de mii de ostaşi până să intervin eu.
- Am înţeles. - Îmi pare rău.
- Nu pot. - De fapt, nu vrei.
Da, nu vreau să fac asta.
Te rog să treci peste asta.
Am trecut.
Petru cel Mare e trist...
- Chiar eşti pe moarte? - Da.
Trist.
În cinstea lui Velementov!
Un om ca tine trebuia să moară în bătălie.
Acum c-ai ieşit din joc, ar trebui să-ţi iau locul.
E o insultă. Un om ca tine...
Normal c-ar trebui să conduci armata.
- E doar o funcţie. - Te înşeli!
E funcţia cea mai bună.
Le furi victoria adversarilor,
stai cot la cot cu ostaşii tăi,
scrii istoria cu sabia!
Aşa laşi ceva în urmă.
Fără supărare, mai ales că mori, dar aş fi genial!
- Te-aş umili. - Chiar aşa?
Ai da-o în bară imediat.
- Nu-i adevărat. - Cum ai făcut cu Suedia.
- A fost greşeala ta! - Jucăm badminton?
Ai stat în calea armatei tale, a Rusiei!
Eu am observat asta, ostaşii, la fel.
Memoria ta e pulbere, Velementov.
Ne-ai băgat în mocirlă şi n-ai mai reuşit să ne scoţi!
Nu mai voiam să moară nimeni în zadar. Aveam un plan!
Atacuri în valuri, de pe creastă, contraatacuri, repoziţionări.
- Ar fi capitulat. - De ce n-ai făcut asta?
- Fiindcă superiorul meu era idiot! - Acum mi-e clar...
Ştii de ce-mi aminteşte asta?
Are legătură cu dorinţa de a îţi regula mama?
De Suedia.
De blestemata Suedie!
Acolo s-a terminat totul pentru noi toţi.
Pentru toţi!
Tu ai suferit, eu am suferit, muribundul a suferit.
E în trecut. Treci peste!
- Hai să jucăm badminton! - Nu e în trecut.
Încă este o sursă de umilinţă.
Ar trebui s-o recucerim.
Planul lui, inspiraţia ta, ţara mea!
Eşti absurd!
Ţi-e teamă că nu poţi duce treaba la capăt, grăsane?
Eşti o păpuşă din porţelan. Nu mă forţa să te sparg.
- Are dreptate. - Ba nu!
Am dreptate!
Sunt pe cai mari! Ştiu ce ar trebui să facem.
Ar trebui să luăm armata şi să recucerim Suedia!
Asta da poveste!
Ăsta-i titlu de capitol, nu notă de subsol!
Atunci ar curge laudele, nu?
Atacă fortul de la graniţă. Două batalioane. Atacuri succesive.
Al treilea atac îi prinde şocaţi.
La al cincilea, vor fi epuizaţi, vor cere să avem milă.
Ai auzit? Îţi vor cere să ai milă!
Nu credeai c-o să mai auzi asta.
Suntem beţi. Haideţi să ne oprim aici!
Petru, trebuie să-l cureţi pe Paul.
Ai dreptate.
Îţi poţi imagina reacţia lui când o să-i spui asta?
E o idee genială!
Noapte bună!
Ar trebui să ne mai gândim la asta,
deoarece cred că am avut idei excelente.
Nu mai vorbi cu el!
Pot cuceri Suedia, fir-ar să fie!
Eşti mai bine, Paul. Acum respiri uşor.
Am făcut o treabă bună.
Aş lupta cu 12 urşi pentru tine. Mi-aş injecta ciumă în vene.
Ce-i cu privirea asta?
O să simţi că ai fost iubit. Dar dacă n-o să ştii sursa iubirii?
Eu am ştiut asta.
Tati!
Nu-ţi bate capul cu asta.
Cu ce?
Cu milioanele de ruşi mânaţi de ură.
Poţi simţi ura străbătând întunericul.
Se adună tot felul de energii.
Mersi pentru discursul încurajator.
Velementov are situaţia sub control?
Nu.
O veste tulburătoare.
Ce mă fac, Patri?
Nu ştiu.
Ăsta da gând terifiant.
Îţi spun un secret. Puterea noastră are la bază o idee.
Când nu se mai încred în ea, suntem terminaţi.
Or să ne taie beregata.
O să ajungem ca Suedia.
Trebuie să oprim tăvălugul.
Biserica are braţe lungi.
Încercăm să punem mâna sau ochii pe el.
Scuze. Ştiu că eşti ocupată.
- Paul şi-a revenit. - Mă bucur. Mersi.
Plec la o vânătoare de o săptămână.
- Din cauza spuselor mele? - Fiindcă iubesc să vânez.
- Scuze pentru... - Stai liniştită.
Adevărul e cheia viitorului.
Ai avut dreptate.
Hai să recucerim Suedia! Vă aştept pe hol.
Rămâne între noi. Aţi înţeles?
Vai de capul nostru!
Grăsanule, hai să urinăm pe străzile din Stockholm!
Traducerea şi adaptarea ALEX HANGANU